УХВАЛА

15 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 640/14613/19
адміністративне провадження К/9901/2978/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської   О.Р. (далі - Суд), 
перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в справі №640/14613/19 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України -про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі -               АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз») звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність щодо неперегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Волиньгаз" у бік економічно обґрунтованого; 
- зобов`язати встановити для АТ "Волиньгаз" економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі включивши до структури такого тарифу компенсацію недоотриманої тарифної виручки (збитків від діяльності) за 2014-2018 роки у сумі 300262,04 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо неперегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Волиньгаз" у бік економічно обґрунтованого; зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити для                              АТ "Волиньгаз" економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі включивши до структури такого тарифу компенсацію недоотриманої тарифної виручки (збитків від діяльності) за 2014-2018 роки в сумі 300262,04 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року задоволено заяву АТ «Волиньгаз» про виправлення описки у рішенні від 20 лютого 2020 року: виправлено описку, допущену в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення у частині розміру суми компенсації недоотриманої тарифної виручки (збитків від діяльності) за 2014-2018 роки, яку необхідно включити до структури економічно обґрунтованого тарифу; ухвалено вважати правильним розмір суми компенсації недоотриманої тарифної виручки (збитків від діяльності) за 2014-2018 роки, яку необхідно включити до структури економічно обґрунтованого тарифу, в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення - 300262,04 тис грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
21 січня 2021 року до Суду надіслано касаційну скаргу АТ «Волиньгаз» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність залишення її повернення з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник зазначив застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 31 березня 2020 року (справа №826/13735/18); від 08 травня 2020 року (справа №826/7112/18); від 21 листопада 2019 року (справа №826/9826/18); від 11 липня 2019 року (справа №826/8168/17).
Проте які саме норми права неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, щодо яких наявний висновок, викладений у постановах Верховного Суду, не зазначено.
Доводи скаржника зводяться до наведення цитат із судових рішень та норм законодавства, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в справі №640/14613/19 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                О.Р. Радишевська