КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 377/566/20	
Провадження № 33/824/1126/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Теремецька Н.Ф.
Доповідач: Трясун Ю.Р. 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
18 лютого 2021 року                                                                                  місто Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Славутицького міського суду Київської області від 27 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,             ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1    ст. 130 КУпАП,- 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Славутицького міського суду Київської області від    27 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
 
Відповідно до постанови, 07 вересня 2020 року о 09 год. 25 хв. в            м. Славутич по вулиці Курчатова, водій ОСОБА_1 керував мопедом Х6J50Q-ZA, рама НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову Славутицького міського суду Київської області від 27 листопада 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що він його пропустив із поважних причин.
ОСОБА_1  зазначає, що копію оскаржуваної постанови, ухваленої без його участі він отримав 12 січня 2021 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що не погоджується із постановою суду першої інстанції, оскільки судом було порушено низку норм матеріального та процесуального права, а наявні в матеріалах справи докази є недопустимими.
ОСОБА_1 зазначає, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є джерелом доказів та суд не мав права посилатись на нього як на доказ винуватості.
Щодо наявних в матеріалах справи пояснень свідків, то апелянт вважає їх також недопустимими доказами, оскільки такі особи не були допитані в судовому засіданні будучи попередженими про кримінальну відповідальність.
Крім того ОСОБА_1 вважає, що наявний в матеріалах справи тест, проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest6810» є недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку приладу газоаналізатор DragerAlcotest 6810 № ARBL-0462, а останнє калібрування приладу проводилось 24 жовтня 2019 року, що за межами передбаченого інструкцією шестимісячного строку.
 
Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин. 
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію постанови, постановленої без участі ОСОБА_1 , він отримав 12 січня 2021 року.  
З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.
 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про судове засідання повідомлявся завчасно та належним чином, будь-яких клопотань про відкладення чи про поважність причин неявки до суду не направляв, на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
 
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.
В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що протокол працівниками поліції не є джерелом доказів та суд не мав права на нього посилатись, як на доказ його винуватості.
Такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими та зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються серед іншого протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так із оскаржуваної постанови вбачається, що суд мотивував своє рішення не лише протоколом про адміністративне правопорушення, але й іншими доказами: тестом на алкоголь із застосуванням приладу «DragerAlcotest 6810», письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відеозаписом із нагрудної камери поліцейського та довідкою № 4636/109/1003/1/06-2020 від    08 жовтня 2020 року.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 509033 від      07 вересня 2020 року складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада          2015 року № 1395, а отже, відповідає вимогам діючого законодавства. 
До того ж, як вбачається із протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, що підтверджується його підписом, будь-яких зауважень ним не зазначено. 
Щодо доводів апелянта про те, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не давали показання в судовому засіданні під присягою, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в поясненнях потерпілих, свідків. КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в письмових поясненнях свідків.
Так, суд першої інстанції приймаючи рішення про винуватість     ОСОБА_1 дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, зокрема і письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , які не містять розбіжностей та неточностей, відтак у допиті свідків не було потреби, при цьому будь яких клопотань про виклик та допит свідків ОСОБА_1 до суду направлено не було.
Крім того доказів, які б спростовували письмові показання свідків стороною захисту не надано, відтак відсутні підстави вважати, що відомості, викладені у них не відповідають дійсності.
Оскаржуючи судове рішення, апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора «DragerAlcotest 6810», однак в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про повірку цього приладу, а останнє калібрування приладу проводилось               24 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим його результати не можуть бути використані як належні та допустимі докази.
Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.
Так відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Частиною 1 статті 17 вказаного Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.
Відтак, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6810» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» інтервал технічного обслуговування приладів вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить один рік.
Як вбачається з роздруківки приладу «Drager Alcotest 6810»                    № ARBL - 0462 останнє його калібрування проводилось 24 жовтня 2019 року, в той час як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції 07 вересня 2020 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку.
Таким чином відсутні підстави для визнання результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» недійними.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Славутицького міського суду Київської області від       27 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                        Ю.Р.Трясун