П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/17693/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
01 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №202 від 27 червня 2019 року "Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс". 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою; задоволено клопотання Державної служби геології та надр України; залишено без розгляду позовну заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс"  до  Державної служба геології та надр України  про визнання протиправними та скасування наказу.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивачем у даному позовному провадженні оскаржується наказ Державної служби геології та надр України №202 від 27 червня 2019 року "Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів".
До суду з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" звернулось 09 жовтня 2020 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.
Обґрунтовуючи поважність пропущеного строку звернення до суду, позивач у заяві (№40714/20 від 09.10.2020) вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" оскаржуваний наказ яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №4602 від 12.11.2014, не отримувало, а про існування оскаржуваного наказу дізналось 7 травня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №240/12540/19. 
Відповідач вказує, що законодавчо не встановлено обов`язку інформувати надрокористувачів про стан дії дозволів особисто, а оскаржуваний наказ було оприлюднено шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Державної служби геології та надр України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Частинами 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для вирішення питання щодо поважності пропуску позивачем строків звернення до суду з позовною заявою, суд вважає за необхідне встановить порядок доведення до відома надрокористувачів прийнятих відповідачем рішень щодо користування надрами.
Держгеонадра  України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (далі - Положення №1174). Підпунктами 9 та 10 пунктом 4 Положення №1174 визначено, що Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.
Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначення процедури продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок №615). 
Згідно з пунктом 23 Порядку №615 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Пунктом 24 Порядку №615 визначено, що про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.
Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про надання, переоформлення, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу розміщуються протягом п`яти робочих днів на офіційному веб-сайті відповідного органу.
Судом було перевірено інформацію на сайті http://www.geo.gov.ua/orders-of-the-state-geonadr/#2019 та встановлено наявність на ньому наказу №202 від 27 червня 2019 року з додатком, у якому вказано про зупинення дії дозволу №4602 від 12.11.2014 Товариству з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс".
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідачем дотримано вимоги п. 24. Порядку №615.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що Порядком №615 не встановлено іншого, ніж визначеного в п. 24 порядку повідомлення надрокористувачів про прийняті Державною службою геології та надр України накази щодо зупинення дій спеціального дозволу на користування надрами.
Суд відмічає, що направлення відповідачем оскаржуваного наказу на юридичну адресу позивача, які повернулися з відміткою пошти "За закінченням строку зберігання" свідчить про вчинення відповідачем активних дій щодо додаткового (поза межами, визначеними Порядком №615) повідомлення позивача про прийняття наказу №202 від 27.06.2019.
В свою чергу, слід зазначити, що юридична адреса юридичної особи, яка внесена в ЄДР, вважається достовірною, та відповідно такою, за якою знаходяться керівні органи такої особи, які безпосередньо мають обов`язком отримувати поштову кореспонденцію, як суб`єкт комунікативного простору, в тому числі щодо комунікації з контрагентами та суб`єктами контролю.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що він дізнався про оскаржуваний наказ при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи № 240/12540/19, оскільки в якості доказу останній додав копію цього наказу не з матеріалів вказаної справи, а з сайту саме Держгеонадр.  
У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Слід відмітити, що незнання через байдужість про порушення своїх прав або необізнаність не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Cуд вважає, що про порушення своїх прав позивач мав реальну можливість дізнатись ще у червні 2019 року з офіційного сайту відповідача та звернутись до суду в межах строку, визначених КАС України.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду є неповажними, а тому відсутні підстави для його поновлення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛМ Гранресурс" залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  01 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.