Справа № 161/15713/20  Провадження №33/802/65/21 	Головуючий у 1 інстанції:Пушкарчук В. П. 	
Категорія:ч. 1 ст. 1723-2 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року щодо нього, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на його накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 26.09.2020 близько 14 год. 00 хв. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини, колишнього тестя, сина, а саме ображав нецензурними словами.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що він проживає разом з колишньою дружиною, протягом тривалого час між ними часто виникають конфлікти, які провокує колишня дружина. Вказує на те, що будь якого психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини, тестя та сина не вчиняв, а саме ОСОБА_2 ображала його. Також вважає, що судом безпідставно покладено в основу постанови пояснення ОСОБА_4 , оскільки дані пояснення не досліджувались безпосередньо в судовому засіданні, вказана особа знаходиться на обліку в психіатричному закладі. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, потерпілу ОСОБА_5 , яка заперечила доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї – умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Так, з матеріалів справи вбачається, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №529071 від 26.09.2020 (а.с.1), заявами та поясненнями  ОСОБА_2  та  (а.с.5-7, 9-10).
Згідно заяви ОСОБА_4 від 26.09.2020 (а.с.5), його зять ОСОБА_1 здійснює домашнє насильство в сім`ї, а саме ображає його та дітей нецензурними словами.
Крім того, в своїх поясненнях від 26.09.2020 (а.с.9), ОСОБА_4 зазначив, що 26 вересня 2020 року ОСОБА_1 ображав його та дітей нецензурними словами.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 (а.с.7), 25 вересня 2020 року її колишній чоловік ОСОБА_1 увірвався в будинок її батька ОСОБА_4 , де виражався нецензурною лайкою в присутності дітей. 
Аналогічні обставини ОСОБА_2 зазначила в своїх письмових поясненнях від 25.09.2020 (а.с.10) та підтвердила в суді апеляційної інстанції.
Таким чином,  ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишнього тестя – ОСОБА_4 , своєї колишньої дружини – ОСОБА_2 та сина психологічного характеру, яке виразилось в ображенні нецензурною лайкою.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року щодо нього – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                          В.П. Денісов