Справа № 127/2-139/2011
Провадження № 22-ц/801/547/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року	Справа № 127/2-139/2011	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),
суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:
скаржник: ОСОБА_1 ,
стягувач: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк",
заінтересовані особи: головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березова Наталія Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Раімовим Русланом Ікрамовичем на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року, постановлену у складі судді Медяної Ю.В., в залі суду,
встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березової Наталії Миколаївни, за участю заінтересованої особи - Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк".
Скарга мотивована тим, що 08.07.2016, на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 106 002,63 грн на користь ПАТ «Універсал Банк», старшим державним виконавцем Центрального органу державної виконавчої служби м. Вінниці Микитюком М.О. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №51599085 та цього ж дня головним державним виконавцем Березовою Н.М. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 
28.02.2017 головним державним виконавцем Березовою Н.М. прийнято постанову про повернення виконавчого документа – виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Вінницькою міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2020 року у справі №127/2-139/2011 задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці таким, що не підлягає виконанню.
З метою закінчення виконавчого провадження №АСВП: 51599085, на підставі зазначеної вище ухвали, представником скаржника до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано заяву про зняття арешту з майна ОСОБА_1 
23.11.2020 Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) листом №132501 від 23.11.2020 повідомив представника скаржника, що зняття арешту з майна ОСОБА_1 є неможливим.
На даний час ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись належним їй майном, оскільки арешт накладений в рамках ВП №51599085 не був знятий, що порушує її права, передбачені ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернувшись в суд з даною скаргою, просила визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Березової Н.М., щодо незняття арешту з майна та грошових коштів ОСОБА_1 , накладених на підставі виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 р. Ленінським районним судом м. Вінниці та зобов`язати головного державного виконавця Березову Н.М. провести виконавчі дії по зняттю арештів з нерухомого майна та грошових коштів ОСОБА_1 , накладених на підставі виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються – головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березова Наталія Миколаївна, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", на бездіяльність державного виконавця, відмовлено.
Вказана ухвала суду мотивована тим, що оскільки виконавче провадження №51599085 не закінчене, виконавчий лист №2-139-2011, виданий 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 106 002, 63 грн повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", що не дає підстав для зняття арешту з майна, а тому головний державний виконавець Центрального ВДВС у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березова Н.М. діяла в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою вимоги скарги задовольнити.
Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що при винесенні оскаржуваної ухвали місцевим судом не було взято до уваги, що виконавчий лист №2-139-2011, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна, що передбачено ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
Виконавчий лист №127/2-139/2011 не може бути пред`явлений до виконання повторно, оскільки він визнаний таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, на даний час стосовно майна ОСОБА_1 існує арешт, без будь – якої причини, який порушує її конституційні права на вільне розпорядження власністю. 
Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.
Головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березова Наталія Миколаївна в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість ухвали суду.
Представник заінтересованої особи ПАТ "Універсал Банк" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2016 старшим державним виконавцем Центрального органу державної виконавчої служби м. Вінниці Микитюком М.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №51599085 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-139-2011 виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 106 002,63 грн.
08.07.2016 головним державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березовою Н.М. у зазначеному вище виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березової Н.М. від 28.02.2017 виконавчий лист №2-139-2011, виданий 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 106 002,63 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2020 у справі №127/2-139/2011 виконавчий лист №2-139-2011, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 106 002,63 грн визнано таким, що не підлягає виконанню.
11.11.2020 представник скаржника - адвокат Раімов Р.І. звернувся до Центрального ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про зняття арешту.
Листом від 23.11.2020 орган ДВС повідомив про неможливість скасування арешту з майна у зв`язку з тим, що закінчити виконавче провадження відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2020 у справі №127/2-139/2011 не є можливим, оскільки 28.02.2017 державним виконавцем по виконавчому провадженню №51599085 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та з оригіналом виконавчого листа направлена останньому.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження №51599085 не закінчене, виконавчий лист №2-139-2011 повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", що не дає підстав для зняття арешту з майна.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 447 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Пунктом 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанов, передбачалося, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 
Зі змісту частини третьої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2017 виконавчий лист №2-139-2011, виданий 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а за змістом положень вищевказаної статті повернення виконавчого листа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника.
Тобто, як вбачається з наведених вище норм, повернення виконавчого листа у даному випадку не було підставою для самостійного вирішення питання про скасування арешту державним виконавцем. 
Доводи апеляційної скарги про те, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна, що передбачено ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.
Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 
Судом встановлено, що виконавче провадження у відділі ДВС відсутнє та наразі органами державної виконавчої служби повторно не проводяться виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №127/2-139/2011.
Законодавством чітко передбачено можливість скасування державним виконавцем арешту на майно у разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. При цьому, головною підставою для скасування арешту на майно у такому випадку є перебування виконавчого листа на виконанні у державного виконавця. Однак, у разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню після повернення такого виконавчого листа стягувачу, державний виконавець немає правових підстав для скасування арешту на майно через відсутність самого виконавчого листа на виконанні. 
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що представник скаржника звертаючись до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна не надав відповідних доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з майна, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII. 
Окрім цього, стягувачем також не надано підтверджуючих документів про повне виконання боржником виконавчого листа №2-139-2011, виданого 11.11.2011 Ленінським районним судом м. Вінниця про стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 106 002,63 грн на користь ПАТ «Універсал Банк». 
Крім того, відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Разом з тим, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу учасниками справи не оскаржена та не скасована в установленому законом порядку, в відтак у відділу ДВС відсутні правові підстави для поновлення виконавчого провадження та задоволення заяви ОСОБА_1 .
В свою чергу стягувач та боржник вправі звернутися до державного виконавця із заявою про зняття арешту та надати докази виконання судового рішення, або ж оскаржити постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Така можливість для учасників справи не втрачена.
Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березова Наталія Миколаївна діяла в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця, є правильним. 
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за  ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 – 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Раімовим Русланом Ікрамовичем залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. К. Копаничук