22-ц/804/323/21 
                                                                                264/38/19 
                                               
                                                                          Головуючий у 1 інстанції Іванченко А.М. 
                                                                         Доповідач Принцевська В.П. 
                                                                      
                                                       ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                       
      24  лютого 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                 головуючого судді Принцевської В.П. 
                 суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.
                 секретар Сидельнікова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту (недовраховану) електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 10.03.2018 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення за місцем проживання відповідача в АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ним ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п.42, 48 ПКЕЕН, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок споживача до електричної мережі після припинення енергопостачання. Виявлене порушення було зафіксоване в Акті про порушення Правил користування електричною енергією для населення №216215 від 22.11.2017 року. Відповідно до діючих нормативних актів, на підставі зазначеного акту визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, на загальну суму 67564,60 грн. Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутись до суду та просив стягнути з відповідача за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, у сумі 67564,60 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1585,80 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні позову. З цим рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення с порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.
Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.  
Відповідачка до суду не з`явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача з наступних підстав. 

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.
Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з подальшими змінами (ПКЕЕН) споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
Відповідно до Загальних положень Правил користування електричною енергією для населення ( ПКЕЕН):
- об`єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування;
- підключення до електромережі - виконання операції з комутації для забезпечення постачання електричної енергії споживачу;
- самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 37045211, складеного 28.12.2012 року Маріупольським БТІ,  відповідачка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 13.12.2012 року. 
Згідно довідки № 240, виданої 29.03.2018 року головою КСН сел. Шевченко, за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає відповідачка з дітьми.
З пояснень відповідачки, наданих у судовому засіданні вбачається, що поруч з належним їй будинком знаходиться інший житловий будинок АДРЕСА_2 , що належав її сусіду  - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та власником є ОСОБА_3 .
Як встановлено у судовому засіданні, між АТ «ДТЕК Донецькобленерго» та відповідачкою ОСОБА_1 склались договірні відносини. 
Взаємовідносини між громадянами (споживачами) та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357 з подальшими змінами (надалі ПКЕЕН ).
10.03.2018 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення за місцем проживання відповідача в АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ним ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п.42, 48 ПКЕЕН, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок (струмоприймачів), що не є власністю енергопостачальника, виявити яке при проведенні контрольного огляду не мали можливості, а саме здійснено підключення фазного та нульового дроту від позаоблікового кабелю сусіднього будинку (залишеного у спадщину) для живлення струмоприймачів  (електричний котел), окрім приладу обліку.  Електроенергія споживається, приладом обліку не враховується. 
Місце самовільного підключення - позаобліковий кабель сусіднього будинку, що проходить у коридорі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується схемою доданою до Акту.
За цим фактом було складно акт №217614 від 10.03.2018 року про порушення Правил використання електричної енергії, який був підписаний трьома представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_3 , який підписав вказаний акт.
В судовому засіданні ОСОБА_3 допитаний в якості свідка підтвердив, що саме він був присутній під час перевірки у будинку АДРЕСА_1 та добровільно відчинив їм двері будинку АДРЕСА_1 , та показав де саме було ним підключено кабель для вмикання водонагрівача для обігріву будинку №61А . Складений працівниками ДТЕК Акт він підписав, від них дізнався, що є самовільне підключення. Думав, що Акт складається на нього, як на власника будинку № 61 , про що він попередив працівників ДТЕКа. Про втручання в систему електромережи в його будинку нічого не знав, так як тільки недавно отримав його після смерті ОСОБА_2 . До цього в будинку не мешкав.
В акті зазначено, що використовувались спеціальні технічні засоби, а саме - двополюсний покажчик напруги, індикатор магнітного поля (дятел), дистанційний вимірювач струму (вудочка).
Крім того, у складеному акті під розпис було повідомлено ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду акту про порушення.
21.03.2018 року на засіданні комісії Маріупольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, відповідно до протоколу №1027 від 21.03.2018 року було прийнято рішення про нарахування за самовільне підключення збитків на загальну суму 67654,60 грн.
Засідання комісії відбулось за участю власника будинку ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис в протоколі.
З огляду на це, позивачем були дотримані положення законодавства щодо належного повідомлення споживача про дату та час засідання комісії і власник будинку скористався своїм правом та був присутній на даному засіданні.
Згідно розрахунку суми збитків за актом про порушення ПКЕЕН № 217614 від 10.03.2018 року до розрахунку було взято період з 10.03.2015 року по 10.03.2018 року (дата складання акту про порушення) сума збитків становить 67654,60 грн.
Зазначена сума була розрахована на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 562 від 4 травня 2006 року.
Під час перевірки домоволодіння на наявність безоблікової проводки представники енергопостачальника не проводили демонтаж будівельних конструкцій. Для пошуку безоблікового проводу був застосований двополюсний індикатор напруги, індикатор магнітного поля та дистанційний вимірювач струму. Фіксація виявлення самовільного підключення до електромережі здійснювалась за допомогою відеозйомки.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він отримав будинок після смерті ОСОБА_2 по сусідству з відповідачкою, має з нею добрі стосунки, вони допомагають один одному по життю. ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Поруч з вказаним будинком знаходиться інший житловий будинок АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 власником будинку став він. В цьому будинку він ремонт не робив, проводку та лічильник не міняв. На прохання ОСОБА_1 , щодо підключення водонагрівача у його будинку він погодився, так як у ОСОБА_1 вимикалося світло від напруги, а там мешкали малі діти, які хворіли. У них була домовленість про своєчасну сплату за користування електроенергію. Переноску включив у найближчу розетку до входу . Він безперешкодно надав доступ співробітникам ПАТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» до свого будинку, бо був впевнений, що ніяких порушень щодо правил користування електричною енергією у нього не має. Щодо порушення Правил користування електричною енергією для населення в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та  порушення  ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п.42, 48 ПКЕЕН, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок споживача до електричної мережі після припинення енергопостачання йому нічого було не відомо, то він сам особисто все показував і розказував працівникам ДТЕК під час перевірки, та дізнався від них про порушення та самовільне підключення.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що вони є працівниками ПАТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО», та дійсно 10.03.2018 року були присутні при перевірці по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Будинки знаходяться поряд. Ними було встановлено самовільне підключення електроустановки до електромережи, яка не є власністю Енергопостачальника. Їм безперешкодно було надано доступ як співробітникам ПАТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» для перевірки до обох будинкив, та лічильників. Ці два будинки мають різних власників, мають різні прибори обліку та два ліцьових рахунки. Під час перевірки було встановлено, що у будинку 61-А встановлений водонагрівач та протягнуто кабель перенесення  до будинку АДРЕСА_1 та є самовільне підключення електроустановки до електромережи, яка не є власністю Енергопостачальника. На підставі п.53 ПКЕЕ виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН № 217614 від 10.03.2018 року. Акт було складено на ОСОБА_1 , власнику буд. АДРЕСА_1 , де саме знаходився водонагрівач. Вона присутня не була. Був присутній ОСОБА_3 , який повідомив, що він власник буд.61, та що за його згодою , саме ним було зроблено підключення водонагрівача через переносний кабель у його будинок.

    Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що  вони є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи судом було правильно встановлено, що апарат електричний водонагрівач «Дніпро» КЕО-Б модель КЕО -(4,5-6), встановлений у будинку АДРЕСА_1 , був підключений до позаоблікового кабелю  будинку АДРЕСА_2 , власником якого був покійний ОСОБА_2 . 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він отримав у спадок після смерті ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_2 та добровільно на прохання ОСОБА_1 увімкнув у власному будинку в розетку кабель переноски для обігріву будинку ОСОБА_1 № 61 А.
Під час судового слідства коло спадкоємців померлого ОСОБА_2 не встановлювалось. 
Відомості про нового власника вказаного домоволодіння судом не витребувались. 
Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Суд роз`ясняв представнику позивача його процесуальні права. 
Відповідно до ст.51 ЦПК України, заміна неналежного відповідача на належного або залучення співвідповідача судом може бути здійснена лише за клопотанням позивача.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
Представник позивача підтримав в суді свій позов, та просив стягнути заборгованість саме з власника буд АДРЕСА_2 ОСОБА_1 .
Судом правильно встановлено, та не оспорюється представником позивача, і підтверджено матеріалами цивільної справи та показами всіх свідків та відповідачки, що самовільне підключення електроустановок до електромережи виявили саме у будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 не є власником або користувачем. Та самовільно не користувалася електроенергією у будинку АДРЕСА_2 , а лише зі згоди власника, та саме за його участю.
Враховуючи те, що відповідачем у справі повинен бути власник домоволодіння АДРЕСА_2 , оскільки саме в цьому будинку був встановлений позаобліковий кабель, суд дійшов правильного висновку, що позивачем пред`явлений позов до неналежного відповідача.
Суд повно і всебічно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку, що  пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду залишити без змін. 

          Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                                ПОСТАНОВИВ:         

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» залишити без задоволення.
          Рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін. 

            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді