Ухвала    
 
14 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 459/173/20
провадження № 61-19364ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь половину вартості понесених додаткових витрат на спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 11 424,88 грн.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 255,78 грн додаткових витрат на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовлено.
24 грудня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу (надійшла 28 грудня 2020 року), в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, 
що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Предметом спору у даній справі є стягнення додаткових витрат на утримання дитини. 
 
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,                                  є малозначною в силу закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від                              30 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                   С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                    М. Є. Червинська