ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року                                                                         м. Херсон

справа № 766/12921/20
провадження № 22-ц/819/431/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Литвиненко В.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2020 року, у складі судді  Булах Є.М. від 18 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .
З заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася дочка померлої - ОСОБА_1 (відповідачка у справі).
Вона (позивачка), відповідно до ст. 1266 ЦК України, має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином спадкодавця. 
Бажаючи отримати належну по закону частину спадщини, вона в серпні 2020 року звернулася до нотаріуса з питанням прийняття спадщини після смерті бабусі за правом представлення, однак їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Посилаючись на те, що за станом здоров`я, яке потребує тривалого лікування та комплексного обстеження, припинення міжобласного автомобільного та залізничного сполучення у зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, через що вона не змогла тривалий час виїхати з м. Одеси (місце її постійного проживання) до місця відкриття спадщини, відсутність грошових коштів для звернення до нотаріуса, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 тривалістю у три місяці.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2020 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 тривалістю у три місяці.
Ухвалою від 28 грудня 2020 року суд виправив описку у вступній частині судового рішення, вказавши правильну дату ухвалення рішення « 18 грудня 2020 року».
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки жодна із причин, вказаних позивачкою, не є такою, що безпосередньо унеможливила або ускладнила можливість вчинення дій у визначений законом строк.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що довготривалої хвороби у позивачки не було, проходження медичного обстеження не є істотною перешкодою для вчинення необхідних юридичних дій, нотаріальні контори роботу не припиняли, а тому сама по собі пандемія не була перешкодою для прийняття ОСОБА_2 спадщини. Також зазначила, що велика відстань між місцем проживання позивачки і місцем знаходження спадкового майна не має значення, так як вона мала можливість звернутися до нотаріуса за місцем проживання. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 доводи апелянта не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти.
ОСОБА_3 є матір`ю - ОСОБА_1 (відповідачка) та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 ( позивачка), яка відповідно до ст. 1266 ЦК України, має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини.
18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , повідомивши нотаріуса про те, що крім неї спадкоємцем є онука померлої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цього ж дня відкрито спадкову справу №9/2020 (номер у спадковому реєстрі 65531251).
13 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. з заявою про зупинення будь-яких нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 до вирішення питання про продовження/ не продовження їй строку для прийняття спадщини.
Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. від 10 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна після смерті бабусі – ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв?язку з пропуском встановленого законом строку та ненадання доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України  за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
       Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
       Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку, позивачка зазначила, що вона тривалий час проходила  медичне обстеження, в  результаті якого у неї була виявлена  рідкісна хвороба - кістозне утворення кишені Ратке (доброякісна пухлина мозку), яку важко діагностувати, симптомами якої є сильні головні болі, погіршення зору, неврологічні розлади та розлади ендокринної системи, запаморочення, галюцинації, нудота, шум в вухах, напади епілепсії, розлади свідомості, провали в пам`яті, проблеми з координацією. Також вказувала на відсутність транспортного сполучення між м. Одесою, де вона постійно проживає, та місцем відкриття спадщини у зв`язку з запровадженим на всій території України карантину з метою з метою запобігання поширенню на території України COVID-19. Крім того, строк який вона пропустила є незначним, оскільки з заявою вона звернулася 13 серпня 2020 року до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. 
       Пояснення позивачки об`єктивно підтверджуються відповідними письмовими доказами, які відповідачкою не спростовані. 
       Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що стан здоров`я позивачки є тією непереборною обставиною, що виникла незалежно від її волі, пов`язану з істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Крім того, запроваджений на всій території України карантин з метою з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 також обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини. Саме ці обставини суд визнав поважними.
Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції із урахуванням норм матеріального права, правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для поновлення позивачці строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги про те, що захворювання ОСОБА_2 не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку, не приймається до уваги, оскільки, згідно представлених письмових доказів, яким судом першої інстанції надано належної правової оцінки, вбачається, що за результатами медичних досліджень 14.08.2020 року надано консультаційний висновок спеціаліста про виявлення у позивачки онкологічного захворювання, що зумовлено тривалим лікуванням.
Твердження апелянта про те, що пандемія не була перешкодою для звернення з заявою про прийняття спадщини, суд до уваги не приймає, оскільки Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень, а тому необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання нею заяви про вступ у спадщину.
Посилання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_2 мала звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем свого проживання, до уваги не приймаються, оскільки згідно п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 зазначено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Отже, оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають. 
Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна