КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 376/1864/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3816/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
24 березня 2021 року                                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                                                                                                       
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                            
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Коваленка О.М.,- 
 
    встановив:
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.
Просила: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,0 кв.м, житловою площею 45,9 кв.м, що належить ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0724 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0523410100:00:010:0652, що належить ОСОБА_2 .
У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про затвердження мирової угоди.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року затверджено мирову угоду, яка укладена 03 вересня 2020 року між позивачем  ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 за умовами якої:
Визнано за  ОСОБА_1  право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 71,0 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м, який належить ОСОБА_2 .
Визнано за  ОСОБА_1  право власності на земельну ділянку площею 0,0724 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , призначена для будівництва і оббудовування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0523410100:00:010:0625, що належить ОСОБА_2 .
Закрито провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначила, що апеляційна скарга є безпідставною.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах всіх сторін.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Згідно ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:
1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або
2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_3 зазначив, що при затвердженні мирової угоди, судом порушено процесуальні права ОСОБА_3 , яка повинна бути третьою особою у даній справі, однак судом не було залучено її до участі. Є підстави вважати, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 143/876/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання житлового будинку спільним сумісним майном, поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна. Предметом позовних вимог є зокрема: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 
Згідно умов мирової угоди, за  ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 .
При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб.
Суд першої інстанції не перевірив вказані обставини та постановив ухвалу про затвердження мирової угоди без врахування можливих наслідків щодо порушення прав та інтересів інших осіб.
Отже, враховуючи положення ч. 5 ст. 207 ЦПК України та обставини справи № 143/876/20, яка перебуває у провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області, внаслідок визнання судом першої інстанції мирової угоди між сторонами спору щодо визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, будуть порушені права ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)       неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)       недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)       порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 03 вересня 2020 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
При розгляді справи суду першої інстанції слід звернути увагу, що предметом спору в даній справі є нерухоме майно, розташоване в м. Погребище Вінницької області, а відтак, згідно положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України, даний спір повинен розглядатись за місцезнаходженням нерухомого майна. 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-          
    постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                   Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                                    О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                                               С.Г. Музичко