КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа №752/13375/19                                                                      Головуючий у І інстанції Чередніченко Н.П.
Провадження №22-ц/824/526/2021                                                   Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИЛА:
 
У липні 2019 року позивач пред'явив в суді названий позов посилаючись на те, що 02.09.2017 року о 16-30 год. на а/д Київ-Ковель, 33 км + 300 м в смт. Ворзель відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді» д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хонда Пілот» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.01.2019 року у справі № 367/9162/18, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія автомобіля «Ауді» д.н.з.НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка». Остання була повідомлена сторонами про зазначену подію. 
Відповідно до звіту про оцінку КТЗ від 15.03.2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хонда Пілот» д.н.з.НОМЕР_2 склала суму в розмірі 623183,34 грн. Звернувшись до страхової компанії, останньою, позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн., однак, решта суми в розмірі 1000,00 грн. в межах суми, визначеної страховим полісом позивачу виплачена не була. 
Позивач вказує, що страхова компанія має доплатити позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 1000,00 грн., а також решта матеріального збитку, витрат на евакуатор (800,00 грн.), витрат, пов'язаних із перебуванням автомобіля на автостоянці (240,00 грн.), та суми сплаченої за проведення оцінки (1500,00 грн.), - за мінусом вже виплаченого страхового відшкодування (99000,00 грн.), на загальну суму - 525723,34 грн. має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_1, як особою, яка винна у вчиненні зазначеної аварії.
Крім того, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала в отриманні стресу після аварії та тривалого розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Позивач вказує, що докладав додаткові зусилля для організації своєї життєдіяльності, а тому позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню сума моральної шкоди, яка ним оцінена в розмірі 77000,00 грн.   
Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 524223 грн. 34 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є незаконним.
Зокрема зазначає, що ДТП сталася за участі декількох автомобілів. Винним в ДТП є водій автомобіля Dodge RAM-VAN; д. н. НОМЕР_3, ОСОБА_3 відносно якого було порушено кримінальне провадження. Саме його дії стали причиною ускладнення дорожньої обстановки та призвели до зміни напрямків руху інших автомобілів, їх взаємного зіткнення. Однак суд першої інстанції при ухваленні рішення не дав оцінки даним обставинам, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про вину відповідача в заподіянні шкоди позивачу. Також вважає, що матеріали справи не містять доказів заподіяння моральної шкоди позивачу.
Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. З доводами апеляційної скарги не погоджуються, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, при повному з'ясуванні всіх обставин справи і дослідженням доказів, які наявні в матеріалах справи, а тому є законним, обґрунтованим та правосудним.
Заперечення відповідача в частині того, що фактично пошкодження автомобіля позивача відбулось внаслідок непереборної сили, а не внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, судом першої інстанції обґрунтовано відкинуто, оскільки, в матеріалах справи наявна постанова суду про визнання відповідача винуватим, яка набрала законної сили, є чинною та прийнята судом до уваги, як належний та достатній доказ винуватості відповідача ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача.
Посилання ОСОБА_1 на документи, що начебто вказують на вину третьої особи та надання оцінки відповідачем дій водія третього автомобіля - ОСОБА_3 є хибними. В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б вказували на винуватість третього водія у вчиненні аварії, внаслідок якої було завдано збитків позивачу, натомість, в матеріалах справи наявна постанова суду про визнання саме відповідача винним у вчиненні аварії. Відтак доводи сторони відповідача про невинуватість його в аварії, і, як наслідок, відсутність підстав для відшкодування шкоди, є хибними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Представник відповідача - адвокат Стрілець О.А. заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із її занятістю у іншому судовому процесі. Колегія суддів не визнала причини неявки представника відповідача поважними, оскільки судове засідання було призначено більше місяця тому. При цьому, судом було взято до уваги те, що 14 грудня 2020 року судом задовольнялось клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Повторна неявка в судове засідання відповідача і відкладення розгляду справи призведе до порушення строків розгляду справи.
ОСОБА_2 та його представники адвокати Романюк М.В. та Арлахов А.О заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Вважають, що суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль «Хонда Пілот» д.н.з. НОМЕР_2.
02.09.2017 року о 16-30 год. на а/д Київ-Ковель, 33 км + 300 м в смт. Ворзель відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді» д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Хонда Пілот» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2
В результаті порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 12.3, 11.3 ПДР України, відбулась зазначена аварія та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2019 року у справі № 367/9162/18, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії, та провадження було закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідач ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи, та був обізнаний про прийняту постанову суддею.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року, в поновленні строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2019 року було відмовлено.
Постанова набрала законної сили та на час розгляду даного спору є чинною.
На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія автомобіля «Ауді» д.н.з.НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», відповідно до полісу АК/2019313, за яким визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за завдану шкоду майну в розмірі 100000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.
Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_4 про оцінку КТЗ від 15 березня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хонда Пілот» д.н.з.НОМЕР_2 склала суму в розмірі 623183,34 грн. Вартість за проведення звіту склала суму в розмірі 1500,00 грн., яка була сплачена позивачем в повному обсязі.
Звернувшись до ПрАТ «СК «Уніка», останньою, позивачу було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн., що відповідає ліміту відповідальності та розміру франшизи, який визначений полісом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди судовим рішенням, а тому обставини його  вини в даній справі не встановлюються. Взявши до уваги доведеність вини відповідача ОСОБА_1 в ДТП, та докази розміру майнової шкоди у розмірі 623183,34 грн., а також розмір страхового відшкодування виплаченого позивачу в сумі 99000,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сума на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 524183,34 грн.
Заперечення відповідача в частині того, що фактично пошкодження автомобіля позивача відбулось внаслідок непереборної сили, а не внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а відтак позовні вимоги до нього є безпідставними, суд не взяв до уваги, оскільки в матеріалах справи наявна постанова суду про визнання відповідача винуватим, яка набрала законної сили, є чинною та приймається судом до уваги, як належний та достатній доказ винуватості відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача.
Також суд першої інстанції дав свою оцінку тому, що в матеріалах справи дійсно містяться ряд документів в частині дій водія третього автомобіля - ОСОБА_3 та висновок експерта, наданий стороною відповідача, зокрема, який свідчить про те, що перед контактом із автомобілем «Хонда Пілот» автомобіль відповідача мав контакт із іншим транспортним засобом, однак, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б вказували на винуватість третього водія у вчиненні аварії, внаслідок якої було завдано збитків позивачу, натомість, в матеріалах справи наявна постанова суду про визнання саме відповідача винним у вчиненні аварії.
Суд в даному провадженні за наявності постанови суду, якою було визнано відповідача винуватим в аварії, не має право давати правову оцінку цій постанові суду, яка набрала законної сили, є чинною на час розгляду даного справи та чітко встановлює винність відповідача, а відтак доводи сторони відповідача про невинуватість в аварії, і, як наслідок, відсутність підстав для відшкодування шкоди, є хибними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода між автомобілями сторін 02 вересня 2017 року трапилась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, тоді як доказів про те, що зіткнення автомобілів трапилось внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм третього автомобіля - ОСОБА_3, матеріали справи не містять.
Кримінальне провадження № 420171112000000767 від 10.11.2017 року відносно ОСОБА_3, що здійснювалося Ірпінським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області закрито 30.04.2020 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.08.2020 (а.с 193, т. 2) (Додаток 3)
Таким чином, посилання відповідача одночасно на існування незавершеного кримінального провадження № 420171112000000767 від 10.11.2017 року та можливість використання як доказів матеріалів цього провадження є недопустимим, оскільки такі докази у зв'язку із відсутністю вироку не відповідають положенням частини шостої статті 82 ЦПК України.
За таких обставин ОСОБА_1 не спростовано наявність його вини у ДТП та не доведено, що шкоди позивачу завдано з вини іншої особи. Інших доводів щодо звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану позивачу, апеляційна скарга не містить.
Також у своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було взято до уваги те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки нею не вказано яким чином розмір розраховано моральної шкоди та не наведено доказів на підтвердження своїх моральних страждань. Такі доводи скаржника колегія суддів також вважає неспроможними з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір моральної шкоди на користь позивача суд визначив з урахуванням положень ст. 23 ЦК України. Відповідно до цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін  його звичного способу життя, колегія суддів вважає розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2, завданої йому внаслідок ушкодження належного їй автомобіля, визначений судом першої інстанції в розмірі 5 000 грн. - справедливим.
Згідно ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
            Повне судове рішення складено 26 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: