ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/2315/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу   Антимонопольного комітету України
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 (колегія суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.)
зі справи № 910/2315/20
за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз»)
до Антимонопольного комітету України (далі - АМК),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут» (далі - ТОВ «Волиньгаз збут»),  
про  визнання недійсним та скасування рішення.

1. ІСТОРІЯ  СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до АМК про визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 3, 5, 6 рішення Антимонопольного комітету України від 10.12.2019 № 786-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК).
АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» зазначало про те, що Рішення АМК є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у зазначеному рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2020, зокрема, залучено до участі у справі № 910/2315/20 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ «Волиньгаз збут».  
Короткий зміст судових рішень
Рішенням господарського суду міста Києва від 25.09.2020 зі справи                                      № 910/2315/20 позов задоволено повністю, з посиланням на його обґрунтованість.  
АМК оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АМК.
Від АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» та ТОВ «Волиньгаз збут» надійшли клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №161/11800/19 за позовом фізичної особи до АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними дій постачальника природного газу виставляти рахунки та вимагати оплати за спожитий побутовим споживачем природний газ.
Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/2315/20 на підставі приписів пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №161/11800/19; зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №161/11800/19.    
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано з посиланням на об`єктивну неможливість розгляду справи №910/2315/20 до вирішення справи                                        № 161/11800/19, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 910/2315/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
АМК в касаційній скарзі просить Верховний Суд ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 про зупинення апеляційного провадження у справі скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.   
2.    АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скаржник зазначає про те, що зупиняючи апеляційне провадження у справі                                   № 910/2315/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи                                    № 161/11800/19, Північний апеляційний господарський суд порушив приписи статті 227 ГПК України, яка пов`язує зупинення провадження у справі з розглядом пов`язаною з нею справою. 
Скаржник стверджує, що справа № 161/11800/19, рішення у якій переглядається у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, не є подібною з даною справою, з огляду на суттєву відмінність у фактичних обставинах справи, різний зміст правовідносин, об`єкт (предмет) спору та підстави подання позову, що виключає можливість віднесення до неї висновків Верховного Суду, викладених «у подібних правовідносинах». При цьому таке зупинення має наслідком збільшення розумного строку розгляду справи, а безпідставне зупинення судом розгляду справи порушує приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). 
Доводи інших учасників справи
АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз»  у відзиві на касаційну скаргу просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись, зокрема, на її законність та обґрунтованість. 
Від ТОВ «Волиньгаз збут» відзив на касаційну скаргу не надходив.
3.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду
Причиною касаційного оскарження у справі стало питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України у розгляді питання щодо наявності підстав для зупинення апеляційного провадження у справі.    
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та/або має право зупинити провадження у справі.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний господарський суд керувався приписами пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Апеляційний господарський суд виходив, зокрема, з того, що як у справі                                       № 910/2315/20, так і у справі №161/11800/19 спірні правовідносини стосуються приведення природного газу до стандартних умов, відповідно, з огляду на об`єктивну неможливість розгляду справи №910/2315/20 до вирішення справи №161/11800/19, наявні підстави для зупинення провадження у справі                        № 910/2315/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №    161/11800/19.
Так, предметом спору у справі № 910/2315/20 є вимога позивача про визнання недійсним у частині рішення АМК від 10.12.2019 № 786-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», прийнятого за наслідками розгляду антимонопольної справи                                                        № 143-26.13/95-19/27-19, відповідно до якого (Рішення АМК) на групу суб`єктів господарювання «Волиньгаз» накладено штраф за зловживання монопольним становищем на ринку та зобов`язано припинити порушення законодавства. Як зловживання монопольним становищем розглядалися дії з приводу здійснення вимірювання об`єму природного газу з приведенням його до стандартних умов у взаємовідносинах з побутовими споживачами та виставлення побутовим споживачам до оплати обсягів природного газу, приведених до стандартних умов. За висновком АМК, Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, яка затверджена згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.02.2004 № 116 (далі - Методика № 116) поширює свою дію тільки на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показаннями лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб. Позивач і третя особа у справі  №910/2315/20 неправомірно здійснювали донарахування об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками (які не мають механізму приведення природного газу до стандартних умов) при здійсненні комерційних розрахунків.
Таким чином, спір між учасниками ринку природного газу та відповідачем виник з приводу застосування чинного законодавства з питання приведення природного газу до стандартних умов. 
Водночас у справі № 161/11800/19 за позовом фізичної особи до АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (судові рішення у якій переглядаються у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду), предметом спору є вимога про зобов`язання відповідача припинити дії, якими порушувалися права побутового споживача природного газу у частині приведення об`єму природного газу до стандартних умов, відновити облік використаного природного газу за фактичними даними лічильника та здійснити контроль, зняття та облік спожитого природного газу відповідно до фактичних даних лічильника. 
Позовні вимоги у справі № 161/11800/19 обґрунтовані з посиланням на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» не має законних підстав вимагати оплати зазначеного у рахунку об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, оскільки позивач є побутовим споживачем, а відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, таке визначення спожитого газу передбачено лише для постачання природного газу непобутовим споживачам.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для зупинення апеляційного провадження у справі                                      № 910/2315/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі №161/11800/19,   проте з урахуванням тих мотивів і підстав для зупинення апеляційного провадження у справі, які викладені нижче.
Так, відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Провадження у справі, у такому випадку, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі; пункт 11 частини першої статті 229 ГПК України).
Так, передаючи справу № 161/11800/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходила, зокрема, з того, що дія Методики № 116 у цілому не поширюється на побутових споживачів, тому її положення, зокрема коефіцієнти приведення до стандартних умов, які містяться у додатках до Методики № 116, не можуть бути застосовані операторами ГРМ при розрахунках фактично використаних побутовими споживачами об`ємів природного газу. У зв`язку з наведеним, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 640/21017/18 (адміністративне провадження № К/9901/27491/19) та від 03.02.2020 у справі № 640/20866/18 (адміністративне провадження № К/9901/22266/19), відповідно до яких (висновків) згідно з пунктом 6 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем передбачено застосування відповідного коефіцієнту при приведенні обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який визначений у додатках до Методики № 116, але не самої Методики  № 116. Тобто вказана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з використанням самої Методики, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені у додатках до неї.
У даному випадку, застосування названої Методики є складовою матеріально - правового регулювання правовідносин як у справі № 910/2315/20, так і у справі                    №161/11800/19 в частині правомірності дій оператора, які полягають у донарахуванні об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками.
Відповідно до Рішення АМК, питання часткової недійсності якого є предметом позову у справі № 910/2315/20, саме правовідносини з донарахування об`ємів використаного побутовими споживачами природного газу понад обсяги, передбачені лічильниками, визначено АМК як такі, що характеризують порушення законодавства про захист економічної конкуренції та є елементом складу такого правопорушення.
Отже, у даному випадку, предмет спору, зміст позовних вимог, підстави позову і встановлені судами фактичні обставини у справі № 161/11800/19 (провадження                 № 14-119цс20) та у справі № 910/2315/20 виражають співвідношення цілого й частини (виключно питання правомірності застосування названої Методики, її поширення на побутових споживачів та застосування коефіцієнтів приведення до стандартних умов). 
Суд апеляційної інстанції у вирішенні питання щодо зупинення апеляційного провадження у справі № 910/2315/20 обґрунтовано виходив з подібності правовідносин у наведених справах, проте безпідставно зазначив про об`єктивну неможливість (у розумінні пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України) розгляду справи № 910/2315/20 до вирішення справи № 161/11800/19.
Таким чином, з огляду на те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі  № 161/11800/19    має суттєве значення для вирішення питань у даній справі (враховуючи подібність правовідносин) та для єдності судової практики, беручи до уваги те, що постанова Верховного Суду є остаточною та виступає джерелом формування судової практики, належною підставою для зупинення провадження  у цій справі  є пункт 7 частини першої статті 228 ГПК України, а не пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України, як помилково зазначив суд апеляційної інстанції. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 зі справи               № 910/2322/20, від 09.02.2021 зі справи № 910/2380/20, від 14.01.2021 зі справи № 910/2417/20.
З огляду на викладене, відхиляються аргументи АМК про безпідставність у цілому зупинення апеляційне провадження у справі № 910/2315/20 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 161/11800/19, проте з урахуванням тих мотивів для зупинення апеляційного провадження у справі, які викладені у цій постанові.
Спростовуються також й доводи скаржника про порушення апеляційним господарським судом вимог пункту 1 статті 6 Конвенції щодо права на розгляд справи впродовж розумного строку, за обставин наявності визначених законом підстав для зупинення апеляційного провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі  № 161/11800/19.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до приписів статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частинами першою та третьою статті 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки встановлена під час касаційного провадження невідповідність висновків суду апеляційної інстанції не призвела до прийняття невірного по суті рішення, Касаційний господарський суд, користуючись наданими процесуальним законом повноваженнями, вважає за необхідне змінити мотивувальну частину ухвали суду апеляційної інстанції.
З огляду на викладені вище приписи, здійснюючи перегляд судових рішень в межах доводів касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 300 ГПК України, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 слід змінити в її мотивувальній частині з підстав, викладених у цій постанові (провадження у справі № 910/2315/20 підлягає зупиненню на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі                                 № 161/11800/19).
Судові витрати
Зважаючи на висновок Верховного Суду про зміну мотивувальної частини ухвали суду апеляційної інстанцій і залишення без змін її резолютивної частини судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на АМК.
Керуючись статтями 129, 300, 309, 311, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі                                № 910/2315/20 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині зазначену ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      І.    Колос

Суддя                                                                                                       І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                      Т. Малашенкова