ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року	Львів	Справа № 1718/2-а-834/11 пров. № СК-А/857/12249/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді – Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання – Гербут Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 01 вересня         2020 року з питань заміни сторони (постановлену головуючим суддею Березень Ю. В. у м. Сарни) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу,

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (батько заявника) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати за період з 24.09.2010 по 23.03.2011 та надалі з 24.03.2011 на підставі статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
05.08.2011 Сарненським районним судом Рівненської області винесено постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 допомоги у зв`язку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати за період з 25.09.2010 по 25.03.2011; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 допомогу у зв`язку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати за період з 25.09.2010 по 25.03.2011 із врахуванням проведених виплат. В решті позову відмовлено.
11.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області із заявою про заміну сторін у справі, у якій просив в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства замінити позивача ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 та замінити відповідача Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації його правонаступником - Управлінням соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації.
Вказана заява мотивована тим, що присуджені на користь ОСОБА_2 виплати на виконання судового рішення у справі № 1718/2-а-834/11 позивач не отримав та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Заявник є сином спадкодавця та має право на спадкування неотриманих спадкодавцем сум нарахованої пенсії. Зазначає, що також є необхідність замінити відповідача у справі.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 01.09.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про заміну сторін у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, допускається на будь-якій стадії судового процесу, не обмежуючись лише розглядом справи, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у справі № 812/1038/14. Натомість, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено йому у заміні сторін у справі на їх правонаступників.
В судове засідання на апеляційний розгляд справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В судове засідання на апеляційний розгляд справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторін у справі, суд першої інстанції виходив з того, що питання заміни сторони її правонаступником на стадії виконання судового рішення повинно вирішуватись в порядку, передбаченому статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі за наявності доказів, що допомога була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак, не отримана померлим.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 Цивільного кодексу України).
Статтею 1219 Цивільного кодексу України визначено права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно з статтею 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Отже, документом, який підтверджує право на спадщину за законом є свідоцтво про право на спадщину.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що суми соціальних виплат передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами соціальних виплат, що належали особі і залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю, необхідно вважати і суми соціальних виплат, які не були отримані особою за життя, внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його було зобов`язано провести нарахування та виплату відповідної грошової допомоги.
Крім того, слід зазначити, що згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
У контексті наведених положень необхідно зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.
При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
Враховуючи наведене вище, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №673/544/19, від 27.08.2020 у справі №804/536/18, від 02.10.2020 у справі №169/380/17.
Більше того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2009 у справі             № 38683/04 «Матківська проти України» зроблено висновок, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Як встановлено з матеріалів справи, станом на 11.08.2020 (день звернення заявника із заявою про заміну сторін правонаступником) постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 05.08.2011 у справі № 1718/2-а-834/11, яка набрала законної сили 22.03.2012, є невиконаною, доказів протилежного суду не надано.
Позивач ОСОБА_2 помер (свідоцтво про смерть від 02.07.2018 Серії НОМЕР_1 ), а його спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сарненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 у спадковій справі                        № 490/2018.
Відповідно до вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину, спадщина, на яку видано свідоцтво складається, зокрема, з грошової допомоги на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 05.08.2011 у справі №1718/2-а-834/11.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про заміну позивача ОСОБА_2 у справі №1718/2-а-834/11 на його правонаступника (спадкоємця за законом) – ОСОБА_1 .
Що стосується заміни відповідача Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації його правонаступником Управлінням соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, слід зазначити, що правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 11.10.2019 у справі                        № 812/1408/16.
Однак в матеріалах справи відсутні докази припинення Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, як і докази повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції, що виключає можливість здійснити заміну відповідної сторони її правонаступником.
Більше того, апеляційний суд зазначає, що статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторін у справі лише в частині правонаступництва сторони позивача.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення заяви про заміну сторін у справі.
Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2020 року з питань заміни сторони у справі у справі № 1718/2-а-834/11 скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Замінити у справі № 1718/2-а-834/11 позивача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса:                      АДРЕСА_1 ).
В задоволенні решти заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 10.02.2020