ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/479/19  Номер провадження 22-ц/814/142/21	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пікуля В.П.,
суддів: Одринської Т.В., Карпушина Г.Л., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року (повний текст рішення складено 30 жовтня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 липня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом на привокзальній площі в м. Гребінка Полтавської області, в результаті чого здійснив наїзд на велосипед під керуванням ОСОБА_2 . У результаті наїзду позивач отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №12018170150000103, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. Позивача визнано потерпілою по даному кримінальному провадженню. Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання.
У зв`язку з тим, що позивачу було завдано матеріальної і моральної шкоди протиправними діями відповідача, прохала суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 15760,17 грн на відшкодування матеріальних збитків; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 50000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати за надання правової допомоги у сумі 15200,00 грн.
При розгляді справи в суді першої інстанції у судовому засіданні позивач та її представник просили зменшити позовні вимоги, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на її користь 14390,44 грн на відшкодування матеріальних збитків; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 50000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати за надання правової допомоги у сумі 5000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 14390,44 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач в межах розгляду кримінального провадження не зверталася із цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, а відповідно до норм чинного законодавства, звернулась в порядку цивільного судочинства із вищевказаним позовом, оскільки їй була заподіяна така шкода внаслідок злочинних дій відповідача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, а в решті позовних вимог відмовити.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку відповідача, позов, який пред`явила позивач не відповідає вимогам статтей ЦПК України і підлягав залишенню без розгляду з наданням часу для усунення недоліків, однак він був прийнятий судом до розгляду. 
Також, на думку відповідача, позивачем вимога про відшкодування матеріальних збитків не обґрунтована і задоволенню не підлягає, адже ОСОБА_2 не надано розрахунку з підтвердженням понесених витрат, а копії чеків, які надала позивач, не підлягають ідентифікації через їх погану якість. 
Що до витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що заявляючи вимогу про відшкодування витрат потерпілого на правову допомогу в кримінальному провадженні у цивільному процесі позивач помилилася із способом захисту, адже витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні віднесені до процесуальних витрат, які мають бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. 
Що ж стосується моральної шкоди, то відповідач відмічає той факт, що він під час кримінального провадження беззастережно визнав свою вину і погодився компенсувати підтверджені збитки, але, на його думку, суд задовольняючи цю вимогу, мав врахувати його матеріальний стан. 
Доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу
Позивач - ОСОБА_2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому прохає суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Зазначає, що вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими і безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову після зменшення позовних вимог становить 69390,44 грн, яка складається з майнової шкоди у розмірі 14390,44 грн, моральної шкоди у розмірі 50000,00 та витрат за надання правової допомоги - 5000,00 грн, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції правильно встановлено та не оспорюється сторонами, що 13 липня 2018 року близько 16:25 год., керуючи автомобілем ОСОБА_1 , порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом на привокзальній площі в м. Гребінка Полтавської області, допустив наїзд на велосипед, яким керувала ОСОБА_2 , яка рухалася в зустрічному напрямку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 090 від 15.08.2018 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с.5-8).
За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, а вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частино. Другою статті 125 КК України та частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства
З матеріалів справи вбачається та не спростовується учасниками справи, що в межах розгляду кримінального провадження позивач не зверталася із відповідним цивільним позовом.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У пункті другому постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» викладена правова позиція, відповідно до якої шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вищевказані обставини щодо неправомірності дій, причинно-наслідкового зв`язку та вини відповідача доведені у судовому порядку, адже вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення та призначено йому покарання (а.с.5-8).
Також позивачем при розгляді даної справи доведено розмір заподіяної матеріальної та моральної шкоди, в межах задоволених судом першої інстанції вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги
Щодо відкриття провадження судом першої інстанції
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідач зазначає, що позовна заява, на підставі якої було відкрито провадження у даній справі ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року, містить ряд недоліків, які в свою чергу перешкоджали відкриттю.
Стаття 376 ЦПК України містить в собі підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Так, у частині другій цієї статті зазначається, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Однак, слід відмітити, що судом першої інстанції повно і об`єктивно встановлено всі обставини справи, що в свою чергу призвело до ухвалення законного рішення, а посилання відповідача щодо невідповідності позову нормам ЦПК України у контексті інформації, яка відсутня у позовній заяві, не є підставою для скасування судового рішення.
Щодо майнової шкоди
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позивачем разом з позовною заявою було подано до суду, як письмовий доказ, копії товарних накладних, товарних чеків, декларацій відповідності на придбання медикаментів та імплантів, які підтверджують витрати на лікування, які довелось понести ОСОБА_2 у зв`язку із завданими їй тілесними ушкодженнями, спричиненими протиправними діями ОСОБА_1 на загальну суму 14390,44 грн. 
Так, відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга зазначеної статті).
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя).
Дослідивши подані до суду докази та врахувавши заперечення сторін, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що майнова шкода у розмірі 14390,44 грн доведена, підлягає стягненню з відповідача, а доводи апеляційної скарги в частині незгоди із розміром майнової шкоди спростовуються матеріалами справи. 
Щодо моральної шкоди
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі № 161/3557/19 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.
Отже, суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Враховуючи те, що позивач отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, який у свою чергу призвів до порушення звичного для неї устрою життя і появи негативних психоемоційних змін, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу
Доводи відповідача про те, що судом задоволено вимогу, з урахуванням зменшення позовних вимог, щодо відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було заявлено у прохальній частині клопотання про стягнення з ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги. 
Перед судовим засіданням позивачем було надано до суду докази, які підтверджують розмір витрат понесених позивачем при розгляді даної цивільної справи, а саме: договір про надання правової допомоги №45 від 17 липня 2019 року, квитанція про оплату гонорару у розмірі 5000,00 грн №17/07 від 17 липня 2019 року; розрахунок гонорару за правову допомогу на суму 5000,00 грн від 17 липня 2020 року, саме ці докази суд першої інстанції взяв до уваги.
Разом з тим, витрати понесені при розгляді кримінального провадження при визначенні витрат на професійну правничу допомогу судом до уваги не брались. 
Що ж стосується розміру витрат на професійну правничу допомогу, то частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Враховуючи той факт, що відповідачем не було подано до суду вмотивованого клопотання, яке б містило в собі обґрунтування зазначених вимог про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, а було лише заявлено в апеляційній скарзі про завищення витрат на участь представника у даній справі без надання відповідних доказів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги  ОСОБА_1 , а рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року- залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, здійснених судом першої інстанції.

Керуючись статтями  374, 375, 382ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 В.П. Пікуль 
Судді                                                                                  Т.В. Одринська
Г.Л. Карпушин