ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/273/21 Справа № 206/5790/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 
Суд І інстанції встановив, що 16.12.2020 року о 19-00 год. в м. Дніпро по вул. Гаванська,9 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом Toyota HI ACE, номерной знак  НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду незаконне, оскільки під час розгляду справи не взято до уваги відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом, направлення в заклад охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння. Апелянт вказує, що його автомобіль був у несправному стані та він здійснював ремонт замку запалення, шляхом перебування на водійському сидінні, чекаючи на свого знайомого. Крім того, апелянт зазначає, що підтвердженням його невинуватості є відсутність відомостей про відсторонення його від керування автомобілем, доставлення транспортного засобу на майданчик тимчасового затримання.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлений належним чином про розгляд справи, клопотань про перенесення справи або поважні причини неприбуття, до початку судового засідання апеляційним судом не отримано, що не перешкоджає апеляційному перегляду.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновки суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими. 
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а його рішення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому зазначено обставини правопорушення письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння, відеозаписом на якому зафіксовано правопорушення. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 щодо не керування автомобілем, так як той був у несправному стані, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження, так як спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого видно, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування, та зазначив про вживання спиртних напоїв, також повідомив, що їде додому.
Необґрунтованими є також доводи про не відсторонення від керування та не вилучення автомобіля на майданчик, оскільки відповідно до рапорту працівника поліції, автомобіль було передано тверезому водію, тобто ОСОБА_1 тим самим був відсторонений від керування. 
Стосовно доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” від 09.11.2015  № 1452/735 дане направлення надається водієві для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, в той час коли  ОСОБА_1  відповідно до матеріалів справи взагалі відмовилася від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння.  
У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову  Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                                Р.В.Мудрецький