УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/300/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 16 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Борисюка Р.М. 
Григорусь Н.Й.
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу № 278/300/19
за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , адвоката Козиря Валентина Костянтиновича
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомир, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною позивачці земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 1822084100:02:001:0313 шляхом відновлення межі між належною позивачці земельною ділянкою і земельною ділянкою ОСОБА_2 згідно правовстановлюючих документів та знесення за рахунок відповідачки незаконно встановленого паркану. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,13га, яка розташована в АДРЕСА_1 . При обстеженні земельної ділянки встановлено факт самовільного захоплення відповідачкою частини належної їй земельної ділянки, що порушує її права власника.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,13га, кадастровий номер 1822084100:02:001:0313, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу існуючого металевого паркану за її власний рахунок.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , адвокат Козир В.К. просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність проїзду до будинку ОСОБА_3 , який знаходиться між земельними ділянками сторін, в основу рішення покладено суперечливий висновок судової земельної експертизи, суд не надав оцінку іншим письмовим доказам.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,13га, кадастровий номер 1822084100:02:001:0313, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.6-9).
ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,23 га, кадастровий номер 1822084100:02:001:0321, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_2 . 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №46-Е/19 від 29.10.2019 року, (т.1, а.с 159-190): - на земельній ділянці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1822084100:02:001:0313, межа якої визначена відповідно даним Державного земельного кадастру, розміщений паркан ОСОБА_2 ; - встановити відповідність фактичної межі та площі належної ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 1822084100:02:001:0321 неможливо через відсутність технічної документації з землеустрою та землекористування; - встановити порушення ОСОБА_2 щодо встановлення паркану неможливо, оскільки окружні межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не відповідають межі їх фактичного користування.
Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складеним Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області порушень з боку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не встановлено (т. 1 а.с.31,32).
Згідно акту обстеження земельної ділянки площею 0,23га (кадастровий номер1822084100:02:001:0321), складеному 14.03.2019 комісією в складі: члена постійної комісії з питань земельних ресурсів, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою на території Левківської сільської ради ОСОБА_4 , землевпорядника, заступника голови комісії ОСОБА_5 , депутата Левківської сільської ради ОСОБА_6 при обстеженні та обмірах виявлено, що межі земельної ділянки не порушені, огорожа стоїть згідно кадастрового плану земельної ділянки (т.1 а.с.530).
18.08.2015 державним кадастровим реєстратором прийняте рішення про внесення змін до Державного земельного кадастру щодо обтяження площею 0,0158 га на земельну ділянку з кадастровим номером 1822084100:02:001:0313 – а саме право проходу та проїзд ОСОБА_3 (т.1 а.с.101) за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 . З плану вбачається, що прохід (проїзд) розташований між земельними ділянками сторін у справі вздовж усієї спірної межі.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте, суд першої інстанції не оцінив наявні у справі докази в їх сукупності, поклав в основу рішення лише відповідь експерта на питання 1 і 4, поставлені в ухвалі про призначення експертизи, і не взяв до уваги протилежні за змістом на відповіді експерта на питання 2 і 3, а зміст актів від 18.08.2015 та 14.03.2019 та письмові докази про наявність проходу (проїзду) ОСОБА_3 між земельними ділянками сторін у справі вздовж усієї спірної межі.
Суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини щодо порушення ОСОБА_2 права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, яких остання не довела, і зробив неправильний висновок про обґрунтованість позову.
За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

       Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , адвоката Козиря Валентина Костянтиновича задовольнити.
Скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1261грн.20коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                 Судді: