УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 754/15424/14
провадження № 51-820ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року затверджено угоду про визнання винуватості від 24 вересня 2014 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 . Визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 393 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі статей 75, 76 КК звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_5 , поза межами строку на апеляційне оскарження, 27 листопада 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Київський апеляційний суд ухвалою від 14 грудня 2020 року відмовив захиснику у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_6 та повернув його апеляційну скаргу.
На вказане судове рішення ОСОБА_5 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх доводів захисник вказує, що він не брав участь у розгляді справи, у якій оскаржує вирок суду, і про існування оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_6 він дізнався лише 02 листопада 2020 року та отримав його копію під час ознайомлення із матеріалами судового провадження (справа №754/1100/17) в апеляційному суді, та саме з цієї дати у нього виникли повноваження захисника у цьому провадженні.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Частиною 6 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення. 
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПКвстановлено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК  строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визнано поважною причину пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а вирішення цього питання покладається на розсуд суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
З доданої до касаційної скарги копії ухвали Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року вбачається, що в апеляційній скарзі на вирок Деснянського районного суду м. Києва  від 30 вересня 2014 року захисник ОСОБА_5 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Таке клопотання захисник обґрунтував тим, що копію оскаржуваного вироку ним отримано 02 листопада 2020 року під час ознайомлення із матеріалами судового провадження (справа – 754/1100/17)в Київському апеляційному суді, а тому строк апеляційного оскарження для нього закінчується 02 грудня 2020 року.
За наслідками розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом було відмовлено в його задоволенні.
Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що вирок Деснянського районного суду м. Києва проголошено 30 вересня 2014 року, водночас ОСОБА_5  звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження лише 27 листопада 2020 року, тобто із значним пропуском строку на апеляційне оскарження – понад 6 років. Та обставина, що захисник ОСОБА_5 вступив у справу, уклавши 27 лютого 2020 року (після  набрання вироком від 30 вересня 2014 року законної сили) договір про надання правової допомоги з ОСОБА_4 , інтереси якого також представляють адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення захиснику строку на апеляційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року, оскільки укладення договору про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження вироку суду не є поважною причиною для його поновлення, з огляду на те, що укладення договору з новим захисником не є підставою для вчинення нових процесуальних дій та не вказує на існування обставин, які об`єктивно унеможливлювали своєчасну подачу апеляційної скарги.
Крім того, положеннями ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, – з дня вручення його копії. У зв`язку з цим твердження захисника, що перебіг вказаного строку розпочинається 02 листопада 2020 року, тобто з дня його ознайомлення з матеріалами судового провадження та отримання копії судового рішення, суперечать положенням кримінального процесуального закону.
З урахуванням  наведеного,  Верховний  Суд  дійшов  висновку, що  ухвала   апеляційного суду   постановлена   відповідно   до    вимог    кримінального    процесуального     закону.
Касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не містить доводів на спростування висновків апеляційного суду, наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження. 
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3