Ухвала
Іменем України
 
18 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 607/4336/19
провадження № 61-2323ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргу, в якій просила: визнати бездіяльність державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправною; зобов`язати державних виконавців здійснити заходи, визначені законом, для максимального і швидкого виконання рішення суду, зокрема: провести опис майна боржника; вилучити майно боржника (мисливську зброю, речі домашнього вжитку тощо); реалізувати майно боржника для погашення боргу; за рішенням суду нарахувати пеню за кожен день прострочення несплати аліментів; підготувати відповідні документи та направити подання до поліції про притягнення боржника до кримінальної відповідальності; здійснити інші дієві та результативні заходи для повного і швидкого виконання рішення суду.
 
Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_2 в розмірі 2 027 грн, починаючи з 20 лютого 2019 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 не виконує рішення суду, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість в розмірі 31 246,93 грн. В лютому 2020 року вона звернулася до Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Арцизький РВ ДВС) із заявою про примусове виконання вказаного рішення. Постановою в. о. начальника Арцизького РВ ДВС від 02 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61431350 з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року. Однак державними виконавцями Арцизького РВ ДВС не було вжито дієвих заходів для виконання рішення суду, так як аліменти з боржника не стягуються.
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, в задоволенні скарги відмовлено.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про протиправну бездіяльність державних виконавців Арцизького РВ ДВС, оскільки останні діяли в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження» і вжили всіх передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішення суду. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державними виконавцями Арцизького РВ ДВС не виявлено в боржника доходів, коштів та майна, на яке може бути звернено стягнення. Також заявник не довела бездіяльності державних виконавців щодо невиконання встановленого законом обов`язку звернення до територіального органу поліції з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення. Крім того, Законом України про «Про виконавче провадження» не визначено обов`язку державного виконавця здійснювати нарахування пені за кожен день прострочення несплати аліментів. Вимоги скарги щодо зобов`язання державного виконавця вчинити інші дієві та результативні заходи задля повного і швидкого виконання рішення суду є безпідставними, оскільки заявником не доведено, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок вчинення таких дій державним виконавцем.
 
12 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дотрималися принципів змагальності та пропорційності, не дали належної оцінки її доводам щодо допущення протиправної бездіяльності державними виконавцями Арцизького РВ ДВС. ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та виховання дитини. Для розвитку дитини необхідні значні кошти. Батько дитини отримує великий дохід, однак не дає коштів для дитини в достатній мірі. Постанова про арешт майна боржника була винесена державним виконавцем Арцизького РВ ДВС аж через 2,5 місяці з моменту відкриття виконавчого провадження, що могло дати змогу боржнику реалізувати належне йому майно, що також свідчить про бездіяльність державних виконавців. Крім того, інформацію про ОСОБА_2 як боржника не внесено до реєстру боржників, що дозволяє йому користуватися всіма благами. Вона неодноразово зверталася зі скаргами на бездіяльність Арцизького РВ ДВС до Міністерства юстиції України, однак ці звернення не дали результату.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Судами встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
На виконання вказаного рішення 29 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/4336/16.
 
Постановою в. о. начальника відділу Арцизького РВ ДВС Райнової В. Л. від   02 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61431350 з примусового виконання виконавчого листа № 607/4336/16.
 
Згідно з розрахунком заборгованості від 27 травня 2020 року, здійсненим державним виконавцем Арцизького РВ ДВС, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на дитину становить 32 704,25 грн.
 
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
 
Частинами другою, шостою, сьомою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
 
Згідно з частинами першою, дев`ятою, одинадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
 
Судами також встановлено, що 02 березня 2020 року державний виконавець Арцизького РВ ДВС здійснив виклик боржника ОСОБА_2 
 
27 травня 2020 року державний виконавець Арцизького РВ ДВС Дімітров Д. Ю., виніс постанови ВП № 61431350, якими встановлено: 1) тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України; 2) тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами; 3) тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
 
Також постановами державного виконавця Арцизького РВ ДВС Дімітрова Д. Ю. від 27 травня 2020 року накладено штраф на ОСОБА_2 в розмірі 5 498,29 грн та накладено арешт на його грошові кошти та все нерухоме майно, зокрема й на квартиру по АДРЕСА_1 .
 
З відповіді Управління забезпечення примусового виконання в Одеській області від 15 червня 2020 року № Й-826-10/Н-01 вбачається, що: ОСОБА_2 не отримує пенсії; відомості щодо його працевлаштування за трудовими чи цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи відсутні; на обліку в органах фіскальної служби не перебуває; відомості про реєстрацію за ним транспортних засобів відсутні; право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано.
 
Державним виконавцем не виявлено у боржника доходів, коштів та майна, на яке може бути звернено стягнення.
 
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
 
Встановивши, що рішення та дії державних виконавців Арцизького РВ ДВС були прийняті та вчинені відповідно до вимог і в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, заявником не доведено допущення ними протиправної бездіяльності, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.
 
Доводи касаційної скарги про те, що постанова про арешт майна боржника була винесена державним виконавцем Арцизького РВ ДВС аж через 2,5 місяці після відкриття виконавчого провадження, що могло дати змогу боржнику реалізувати належне йому майно, не заслуговують на увагу, оскільки це є припущеннями заявника, які не підтверджені належними доказами. Касаційна скарга не містить аргументів про настання негативних наслідків у зв`язку з прийняттям державним виконавцем цього рішення 27 травня 2020 року.
 
Посилання заявника про те, що інформацію про ОСОБА_2 як боржника не внесено до реєстру боржників, що дозволяє йому користуватися всіма благами, є неспроможними, оскільки як встановив апеляційний суд згідно з наявною в матеріалах справи інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05 червня 2020 року, відомості про ОСОБА_2 як боржника внесені до цього реєстру.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незадоволення заявника результатом вчинених у виконавчому провадженні дій і не свідчать про протиправну бездіяльність державних виконавців Арцизького РВ ДВС.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. 
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2 .
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко