ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/12809/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В. Я. (головуючий), Білоуса В. В., Огородніка К. М.
за участю секретаря судового засідання Сотник А. С.,

учасники справи:
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто»,
арбітражний керуючий (ліквідатор) Тищенко Наталія Петрівна - Зьома В. О., адвокат (Ордер АА №1073951 від 19.01.2021, Договір від 02.03.2020), 
кредитор (ініціюючий) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто»,
представник кредитора - Рибарук М. М., адвокат (Ордер КС №782539 від 23.11.2020),
за участю: 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» - Антонова Г. І., адвокат (Ордер АА №1059690 від 06.11.2020), Короєд С. О., адвокат (Ордер АА №1077988 від 01.02.2021),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп»,
на постанову Північного  апеляційного господарського суду від 26.10.2020
у складі колегії суддів: Пантелієнка В. О. (головуючий), Сотнікова С. В., Полякова Б. М.

у провадженні за заявою 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто»»
до
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп»
про
визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 недійсним

у справі № 910/12809/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016:
- порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (далі - ТОВ «Базіс-Авто», боржник);
- визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» (далі - ТОВ «Європа-Авто») до ТОВ «Базіс-Авто» в розмірі 667   400,00 грн.;
введено процедуру розпорядження майном боржника;
- здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Базіс-Авто» за номером 34751 від 25.08.2016;
- призначено розпорядником майна ТОВ «Базіс-Авто» арбітражного керуючого Тищенко Н.П. 

2. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено:
- Державну податкову інспекцію у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві з грошовими вимогами на суму 102   627,81 грн., з яких 2   756,00 грн. - вимоги першої черги, 99   701,81 грн. - вимоги третьої черги, 170,00 грн. - вимоги шостої черги;
- ТОВ «Європа-Авто» з грошовими вимогами на суму 881   180,00 грн., з яких 13   780,00 грн. - вимоги першої черги, 667   400,00 грн. - вимоги четвертої черги, 200   000,00 грн. - вимоги шостої черги. 

3. 31.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Європа-Авто» про визнання недійсним на підставі статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладеного між ТОВ «Базіс-Авто» та Товариством з обмеженою відповідальністю ТзОВ «Іновейшин Груп» (далі - ТзОВ «Іновейшин Груп»).

3.1. Заява мотивована тим, що укладенням Договору від 16.10.2015 ТОВ «Базіс-Авто» безоплатно, без відповідних майнових дій іншої сторони було відчужено нежитлову будівлю, яка була єдиним активом боржника, що спричинило фінансову неспроможність боржника виконати його зобов`язання перед стягувачем на підставі рішення суду, а відтак, у свою чергу, призвело до порушення справи про банкрутство ТОВ «Базіс-Авто».

3.2. З урахуванням уточнень поданих під час розгляду справи, підставами звернення визначено:
1) боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; 
2) боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

4. Постановою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 ТОВ «Базіс-Авто» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру банкрута, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тищенко Н.П.

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019) заяву ТОВ «Європа-Авто» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 задоволено:
- визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладений між ТОВ «Базіс-Авто» та ТОВ «Іновейшин Груп», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстровано у реєстрі за №636;
- застосовано наслідки недійсності правочину, передбачені частиною другою статті 20 Закону про банкрутство, та зобов`язано ТОВ «Іновейшин Груп» повернути нежитлову будівлю (літ. Т), загальною площею - 2823,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Закревського, 22, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15140880000 у ліквідаційну масу банкрута - ТОВ «Базіс-Авто» та інше.

6. Постановою Верховного Суду від 21.08.2019 касаційну скаргу ТОВ «Іновейшин Груп» було задоволено, постанову Північного апеляційного господарського  суду від 22.05.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі                  № 910/12809/16 скасовано, справу № 910/12809/16 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

6.1. Верховний Суд вказав на те, що місцевий господарський суд, розглядаючи справу, дослідив лише звіт про оцінку нежитлової будівлі від 20.01.2017, та визнав заяву ТзОВ «Європа-Авто» обґрунтованою. Апеляційний господарський суд, за наявності звіту про оцінку від 20.01.2017, звіту від 25.09.2015, висновку експерта № 10781-42, висновку експертів № 18-2706, прийняв лише висновок експертів № 18-2706, як належний доказ. При цьому, в оскаржуваній постанові не наведено належної оцінки наявним у матеріалах справи висновкам експертиз, не зазначено, чому одні висновки експерта приймаються, а інші відхиляються.

6.2. За висновками Суду, суди обох інстанцій не в повній мірі з`ясовали обставини, що мають суттєве значення для розгляду заяви, які є ключовими та важливими в розумінні статті 20 Закону про банкрутство при розгляді відповідної заяви, а саме дійсної реальної вартості спірного майна банкрута на дату його відчуження.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

7. За результатами нового розгляду, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у задоволенні заяви ТОВ «Європа-Авто» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладеного між ТОВ «Базіс-Авто» та ТОВ «Іновейшин Груп», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за  № 636 - відмовити.

8. Під час розгляду справи судом встановлено:

8.1. 16.10.2015 між ТОВ «Базіс-Авто» (Продавець) та ТОВ «Іновейшин Груп» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 636, за яким продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність нежитлову будівлю (літ. Т), загальною площею - 2823,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського, 22.

8.2. У пунктах 2.1, 2.2 Договору від 16.10.2015 вказано, що згідно з довідкою № 01-15/10-2015/01 про балансову вартість нежитлової будівлі, виданою ТОВ «Базіс-Авто» 15.10.2015, залишкова балансова вартість предмета цього Договору (нежитлової будівлі (літ. Т), загальною площею - 2823,80 кв. м, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського, 22, станом на 15.10.2015 становить 12   350   000,00 грн. Продаж нежитлової будівлі за домовленістю сторін вчиняється за 12 350 000,00 грн.

8.3. У п. 2.3 Договору від 16.10.2015 зазначено, що розрахунки за придбану нежитлову будівлю здійснюються покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в АТ «Фортуна Банк» м. Київ, МФО 300904 протягом 90 (дев`яносто) днів з дня підписання цього Договору. Також цим пунктом передбачено, що продавцем і покупцем може бути обумовлена інша форма розрахунку за даним договором, яка є не забороненою чинним законодавством України.

8.4. На рахунок ТОВ «Базіс-Авто» у період з 20.10.2015 по 20.11.2015 ТОВ «Іновейшин Груп» перераховано грошові кошти на загальну суму 12 350 000,00 грн з призначенням платежу «Оплата за придбання нежитлової будівлі (літ. Т), згідно з Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 № 636».

8.5. Враховуючи подання сторонами двох Звітів про оцінку нежитлової будівлі, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2017, призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

8.6. За результатами проведення експертизи було отримано висновок (висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 10781-42 від 17.04.2018), згідно якого ринкова вартість об`єкта нерухомого майна. а саме: нежитлової будівлі (літ. «Т»), загальною площею 2823,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в цінах станом на 16.10.2015 складає 13 814 000,00 грн.

8.7. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 призначено у справі під час розгляду заяви ТзОВ «Європа-Авто» повторну оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

8.8. За результатом проведення експертного дослідження (висновок експертів   № 18-2706 додаткової судової оціночно-будівельної експертизи до матеріалів справи № 910/12809/16 від 26.12.2018 № 18-2706) була визначена ринкова вартість об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі (літ. «Т»), загальною площею 2823,8 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка в цінах станом на 16.10.2015 складала 24 000 000,00 грн.

8.9. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 року у справі №910/12809/16 задоволено заяву ОСОБА_2 як власника майна боржника ТОВ «Базіс-Авто» про намір задовольнити вимоги кредиторів, встановлено ОСОБА_2 строк до 07.11.2019 для проведення розрахунків з усіма кредиторами та зобов`язано ліквідатора ТОВ «Базіс-Авто» арбітражну керуючу Тищенко Н.П. до 11.11.2019 подати суду письмовий звіт в порядку, встановленому частиною п`ятою статті 31 Закону про банкрутство.

8.10. На виконання вимог ухвали суду від 07.10.2019 власником майна боржника ТОВ «Базіс-Авто» ОСОБА_2 проведено розрахунки з усіма кредиторами ТОВ «Базис-Авто», внесених до реєстру вимог кредиторів боржника, що підтверджується платіжним дорученням від 15.10.2019 №TR.10216916.7313.9047 на суму 881 180,00 грн, отримувач - ТОВ «Європа-Авто»; платіжним дорученням від 15.10.2019 № TR.10216916.7188.9047 на суму  102 627,81 грн, отримувач - УК у Деснянському районі; платіжним дорученням від 15.10.2019 № TR.10216916.7351.9047 на суму 411 000,00 грн, отримувач - ОСОБА_3 , платіжним дорученням від 16.10.2019 №13152_8 на суму  1   185   825,00грн, отримувач - ОСОБА_3 .

8.11. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи кредиторські вимоги ТОВ «Європа-Авто» з грошовими вимогами на суму 881 180,00 грн, що внесені до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Базис-Авто», погашені повністю. На час розгляду справи заборгованість перед ТОВ «Європа-Авто» і перед іншими кредиторами у справі, будь-які зобов`язання ТОВ «Базіс-Авто» перед кредиторами, в тому числі перед ТОВ «Європа-Авто», відсутні.

9. За висновками суду, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів завдання збитків кредитору або божнику внаслідок укладення ТОВ «Базіс-Авто» 16.10.2015 Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 636, відсутність на дату розгляду справи порушених прав або охоронюваних законом майнових інтересів заявника - ТОВ «Європа-Авто», відсутність переконливих доказів продажу майна за цінами, нижче ринкових станом на дату укладання спірного договору, заява ТОВ «Європа-Авто» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладеного між ТОВ «Базіс-Авто» та ТОВ «Іновейшин Груп» недійсним та похідна вимога про повернення нежитлової будівлі до ліквідаційної маси боржника, задоволенню не підлягають.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

10. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 апеляційні скарги ТОВ «Європа-Авто» і ліквідатора ТОВ «Базіс-Авто» арбітражного керуючого Тищенко Наталії Петрівни задоволено;
- ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі № 910/12809/16 скасовано;
- прийнято нове рішення, яким задоволено заяву ТОВ «Європа-Авто» про визнання недійсним у межах справи № 910/12809/16 про банкрутство ТОВ «Базіс-Авто» Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015;
- визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (літ. Т; загальною площею 2823,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15140880000) від 16.10.2015, укладений між ТОВ «Базіс-Авто» та ТОВ «Іновейшин Груп», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 636;
- зобов`язано ТОВ «Іновейшин Груп» повернути у ліквідаційну масу банкрута - ТОВ «Базіс-Авто» нежитлову будівлю (літ. Т; загальною площею 2823,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15140880000).

11. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, а саме статей 236 та  316 ГПК України, не виконано вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 21.08.2019, та не надано в оскаржуваній ухвалі правової оцінки доказам щодо вартості майна банкрута на дату його відчуження за спірним правочином.

12. Апеляційним господарським судом встановлено, що єдиним належним і допустимим доказом дійсної реальної вартості майна банкрута на дату його відчуження за спірним правочином є висновок експертів ОНДІСЕ №18-2706 додаткової судової оціночно-будівельної експертизи від 26.12.2018, згідно з яким ринкова вартість об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі (літ. «Т»), загальною площею 2 823,8 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в цінах станом на 16.10.2015 складала 24 000 000,00 грн.

13. Суд апеляційної інстанції вказав на порушення ОСОБА_2., як засновником (учасник) ТОВ «Базис-Авто» порядку погашення вимог кредиторів засновником (власником) передбаченим приписами статей 61, 64 КУзПБ.  За висновками суду, розрахунки з кредиторами здійснювалися всупереч процедури банкрутства, визначеної законодавством про банкрутство, що не може вважатися належним задоволенням кредиторських вимог. Крім того встановлені судом першої інстанцій в оскаржуваній ухвалі обставини щодо проведення засновником  розрахунків з усіма кредиторами, внесеними до реєстру вимог кредиторів боржника, у тому числі з ТОВ «Європа-Авто», а також щодо того, що станом на цей час заборгованість перед ТОВ «Європа-Авто», а також будь-які інші зобов`язання ТОВ «Базіс-Авто» перед кредиторами, в тому числі перед ТОВ «Європа-Авто», відсутні, є недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

14. Судом встановлено, що Договором від 16.10.2015 завдано збитків боржнику, укладення боржником спірного правочину призвело до його неплатоспроможності, а причинно-наслідковий зв`язок між укладенням цього правочину, взяттям боржником зобов`язань за ним та його неплатоспроможністю і неможливістю виконати зобов`язання перед кредиторами підтверджується висновками наявного у матеріалах справи Звіту про фактичні результати аналізу фінансово-господарської діяльності боржника № 12-2017/1 від 27.01.2017 та висновком додаткової судової оціночно-будівельної експертизи № 18-2706 від 26.12.2018.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020, ТОВ «Іновейшин Груп» звернулося з касаційною скаргою про скасування оскарженого рішення суду апеляційної інстанції, з вимогою залишити в силі ухвалу господарського суду міста Києва від 05.08.2020.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

16. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 910/12809/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18.11.2020.

17. 18.11.2020 до Верховного Суду від ТОВ «Іновейшин Груп» надійшло Клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 до набрання сили рішенням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за касаційною скаргою ТОВ «Іновейшин Груп».

18. 23.11.2020 до Суду від ТОВ «Європа-Авто» надійшли Заперечення проти відкриття касаційного провадження. 

19. 24.11.2020 до Суду від ТОВ «Іновейшин Груп» надійшли доповнення до попередньо поданої касаційної скарги від 09.11.2020 та Доповнення до Клопотання про зупинення дії судового рішення.

20. Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Іновейшин Груп» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020, зупинено дію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, датою проведення судового засідання визначено 19.01.2021.

21. 05.01.2021 ТОВ «Європа-Авто» подано Відзив на касаційну скаргу з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

22. 19.01.2021 від представника ТОВ «Іновейшин Груп» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції через контакт із особою хворою на COVID-19.

23. Ухвалою Верховного Суду від 19.01.2021 відкладено розгляд касаційної скарги ТОВ «Іновейшин Груп» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16, судове засідання призначено  02.02.2021 о  12:00, про що повідомлено учасників справи.

24. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № 910/12809/16 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав. 

25. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (02.02.2021) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 02.02.2021.

26. Представники скаржника в судовому засіданні повністю підтримали вимоги касаційної скарги за доводами наведеними у ній та доповненнях до касаційної скарги, просили постанову Північного апеляційного господарського суду від  26.10.2020, ТОВ «Іновейшин Груп» скасувати, залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.08.2020.

27. Представник боржника в засіданні суду проти вимог та доводів касаційної скарги заперечив, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену постанову залишити без змін. 

28. Представник кредитора ТОВ «Європа-Авто» в судовому засіданні проти вимог та доводів скаржника заперечив з підстав наведених у Відзиві на касаційну скаргу, просив Суд постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16 залишити без змін.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ТОВ «Іновейшин Груп»)

29. В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на неправильне застосування  приписів статей 31, 39 Закону про банкрутство, помилкове застосування до спірних процесуальних відносин норми КУзПБ, порушення норм процесуального права, а саме частин третьої та п`ятої статті 269 ГПК України, неврахування правових позицій Верховного Суду наведених у постановах від 21.10.2020 у справі № 910/1405/19, від 14.01.2020 у справі № 910/5280/19. 

Доводи кредитора
(ТОВ «Європа-Авто»)

30. Кредитор доводить:

30.1. ухвала Господарського суду м. Києва від 15.12.2016 про виправлення описки, яка є невід`ємною частиною ухвали попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 31.10.2016 у цій справі, не є новим доказом, а є процесуальним документом у цій справі;

30.2. з питань наявності  збитків у кредитора чи боржника та з питання погашення вимог кредиторів судом апеляційної інстанції надано правову оцінку та відображено в оскаржуваній постанові;

30.3. Верховний Суд висловлював правову позицію щодо застосування приписів статті 42 КУзПБ у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 08.09.2020 у справі № 923/1297/14.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

31. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 ГПК України (у редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

32. За змістом частин першої та третьої статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

33. Частиною першою статті 14 ГПК України визначено принцип диспозитивності у господарському судочинстві, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

34. Згідно частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

35. Застосування конкретного способу захисту прав та законних інтересів залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

36. ТОВ «Європа-Авто» звернулося до господарського суду в межах справи про банкрутство ТОВ «Базіс-Авто» з заявою про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладеного між ТОВ «Базіс-Авто» та ТОВ «Іновейшин Груп», на підставі статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Підставами звернення (з урахуванням уточнень поданих під час розгляду справи) визначено:

1) боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; 

2) боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

37. Відповідно до частини першої статті 20 вказаного Закону правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;
боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

38. Стаття 20 Закону про банкрутство регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає спеціальні підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси. 

39. З огляду на сферу регулювання Закону про банкрутство загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. 

40. Постановою Верховного Суду від 21.08.2019 касаційну скаргу ТОВ «Іновейшин Груп» було задоволено, постанову Північного апеляційного господарського  суду від 22.05.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/12809/16 скасовано, справу № 910/12809/16 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

41. 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. 
Тобто, перехід від регулювання, передбаченого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до регулювання згідно з Кодексом України з процедур банкрутства, здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справ про банкрутство відповідно до положень цього Кодексу.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №924/159/14, від 11.08.2020 у справі №904/3457/19 та від 27.08.2020 у справі №904/4928/17, від 12.11.2020 у справі № 911/956/17.

42. Ураховуючи наведене вище, а також те, що провадження у справі №910/12809/16 про банкрутство ТОВ «Базіс-Авто» перебуває на стадії ліквідації, під час нового розгляду заяви ТОВ «Європа-Авто» суди першої та апеляційної інстанції щодо процедурних (процесуальних) питань правомірно керувалися положеннями Кодексу України з процедур банкрутства та, зокрема, статтею 42 цього Кодексу.

43. Щодо визначення підстав, за якими оспорюваний правочин може визнаватися недійсним, враховуючи приписи частини першої статті 58 Конституції України, слід керуватися статтею 20 Закону про банкрутство, оскільки саме ця норма права була чинною на час укладення та виконання цього правочину (договору).
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 911/956/17.

44. Здійснюючи оцінку обґрунтованості заявлених ТОВ «Європа-Авто» вимог, суди мали керуватися (враховувати) приписами статті 20 Закону про банкрутство, оскільки саме вони визначають підстави та умови звернення до суду з відповідними вимогами та які є додатковими (специфічними) до загальних підстав установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними та мають ознаки норми матеріального права.

45. Водночас, колегія суддів вважає необхідним вказати, що, за наявності відмінностей щодо умов, підстав звернення та відповідних наслідків, нормами як статті 20 Закону про банкрутство так і статті 42 КУзПБ, регулюються правовідносини щодо фраудаторних правочинів. З цього приводу колегія суддів вважає необхідним вказати наступне.

45.1. Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону про банкрутство, стаття 42 КУзПБ); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»); у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

45.2. Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

45.3. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

45.4. Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості, до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, частиною першою статті 20 Закону про банкрутство та частиною першою статті 42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у наведених нормах строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми (правова позиція ВС №910/6179/17 від 30.01.2019).

45.5. Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

45.6. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 

45.7. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

45.8. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. 

45.9. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Така правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.

45.10. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

46. Передаючи цю справу на новий розгляд, Верховний Суд (постанова від 21.08.2019) вказав наступне:

«Згідно ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 66 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим в судовому рішенні.
При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість із іншими матеріалами справи.
Проте, місцевий господарський суд, розглядаючи справу, дослідив лише звіт про оцінку нежитлової будівлі від 20.01.2017, та визнав заяву ТзОВ «Європа-Авто» обґрунтованою. Апеляційний господарський суд, за наявності звіту про оцінку від 20.01.2017, звіту від 25.09.2015, висновку експерта № 10781-42, висновку експертів № 18-2706, прийняв лише висновок експертів № 18-2706, як належний доказ. При цьому, в оскаржувані постанові не наведено належної оцінки наявним у матеріалах справи висновкам експертиз, не зазначено, чому одні висновки експерта приймаються, а інші відхиляються.
Тобто, суди обох інстанцій не в повній мірі з`ясовуючи обставини, що мають суттєве значення для розгляду заяви, які є ключовими та важливими в розумінні ст. 20 Закону про банкрутство при розгляді відповідної заяви, а саме дійсної реальної вартості спірного майна банкрута на дату його відчуження.».

47. Відповідно до частини першій статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

48. За результатами нового розгляду (ухвала Господарського суду міста Києва від 05.08.2020), місцевий господарський суд вказав на відсутність належних та допустимих доказів завдання збитків кредитору або божнику внаслідок укладення ТОВ «Базіс-Авто» 16.10.2015 Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 636, відсутність на дату розгляду справи порушених прав або охоронюваних законом майнових інтересів заявника - ТОВ «Європа-Авто», відсутність переконливих доказів продажу майна за цінами, нижче ринкових станом на дату укладання спірного договору.

49. Водночас, за результатами апеляційного перегляду (постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020), суд апеляційної інстанції встановив (пункт 9 цієї постанови):
- спірний правочин вчинено 16.10.2015 у підозрілий період (провадження у справі порушено 22.08.2016) як за приписами статті 20 Закону про банкрутство так і за приписами статті 42 КузПБ;
- питання недійсності правочину порушено конкурсним кредитором, тобто належним заявником, як за приписами статті 20 Закону про банкрутство так і за приписами статті 42 КузПБ;
- боржник за спірним правочином здійснив відчуження майна що було єдиним активом боржника за ціною, значно нижчою від ринкової, внаслідок чого майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів (висновок експертів ОНДІСЕ №18-2706 додаткової судової оціночно-будівельної експертизи від 26.12.2018). 

50. Здійснивши оцінку всіх належних та допустимих доказів, суд апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи встановив ознаки недійсності, притаманні саме фраудаторним правочинам, що є підставою визнання його недійсним за спеціальними підставами визначеними нормами законодавства що регулюються процедуру банкрутства.

51. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

52. Завдання суду касаційної інстанції полягає в перевірці не суті справи, а дотримання юридичної процедури розгляду справи й усунення допущених порушень закону. 

53. Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку що, встановлена наявність у спірного договору (договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015) ознак  фраудаторного правочину, вказує на наявність підстав визнання його недійсним, при цьому визначення таких підстав за вимогами статті 42 КУзПБ, а не за вимогами статті 20 Закону про банкрутство (пункти 43, 44 цієї Постанови) не призвели до прийняття по суті невірного рішення, оскільки спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Щодо доводів касаційної скарги 

54. Інші аргументи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних з встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній, в тому числі і щодо безпідставно не взятого до уваги іншого висновку експертного дослідження. 

55. У касаційній скарзі скаржник, зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, застосовує та оперує понятійними категоріями "обставини справи" і "докази у справі", порушуючи питання, пов`язані із встановленням обставин справи та оцінкою відповідних доказів, що не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як "суду права", а не "суду факту", повноваження якого визначені у статті 300 ГПК України.
Перевірка відповідних доводів (аргументів) перебуває поза визначеними цією статтею межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

56. Саме лише прагнення здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

57. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

58. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

59. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

60. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

61. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16 без змін.

62. Відповідно до положень частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

62.1. Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2020 зупинено дію постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі №910/12809/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

62.2. Положеннями частини три статті 332 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

62.3. Ураховуючи наведене вище, а також результати касаційного перегляду справи, колегія суддів вказує на наявність підстав поновлення виконання постанови Північного  апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16.

Судові витрати

63. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Іновейшин Груп» та залишенням без змін оскарженої постанови господарського суду апеляційної  інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України,  покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317, 332 ГПК України,  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного  апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16 залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Північного  апеляційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 910/12809/16.

Постанова набирає законної сили  з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                           В.В. Білоус

                                                                                                                           К.М. Огороднік