П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1926/19	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши   у письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі  за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку,              3-тя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Херсонського ЗВ ВСП №49 від 09.08.2019р. «Про результати проведення службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити позивачу в повному обсязі премію за серпень 2019 року.
В обґрунтування позову зазначалось, позивач вважає, що його протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, посилаючись на те, що службове розслідування відносно нього проведено без дотримання вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та зазначає, що службове розслідування було призначено і проведено з метою уточнення причин і умов, що сприяли ймовірному порушенню, а не фактичному (такому, що вчинено в дійсності), а висновок про вчинення дисциплінарного проступку ґрунтується виключно на припущеннях та поясненнях майора ОСОБА_2 . 
При тому, що будь-які очевидці самого конфлікту відсутні, а відповідачем не враховано, що конфлікт стався 05.07.2019 року близько 19:00 год., тобто у позаслужбовий час і тому він не пов`язаний із проходженням ними військової служби. Позивач двічі перебував на лікарняному під час проведення службового розслідування, а отже воно фактично проведено без його участі, чим позбавлено позивача можливості заявляти клопотання, заперечення та спростовувати факт вчинення дисциплінарного проступку. Обираючи доволі суворий вид покарання, відповідач не зазначив, які негативні наслідки заподіяні порушенням, а також не враховував попередню поведінку позивача на військовій службі, її тривалість, рівень знань позивача про порядок проходження служби. У підсумку позивач вважає, що його вина у скоєнні дисциплінарного проступку не була доведена. Також посилається на те, що оскаржений наказ прийнято не уповноваженою особою, тобто не тією, яка призначала службове розслідування та вказує, що в результаті незаконного накладення дисциплінарного стягнення він не отримав премію за серпень 2019 року.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, ухваленого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Херсоні, у задоволені позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Доводами апеляційної скарги  зазначено, що відповідно до частини 3 статті 85 Дисциплінарного статуту та пункту 12 розділу VI порядку - службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром, враховуючи, що службове розслідування було призначене на 05.07.2019 року, а закінчене 09.08.2019р. Також, позивач вважає, що відповідачем не враховано, що конфлікт між ним та ОСОБА_2 виник у позаслужбовий час та не пов`язаний з проходженням військової служби. Крім того, відповідачем порушено вимоги закону, оскільки наказ про проведення службового розслідування видано начальником Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку, а вид дисциплінарного стягнення заначено тимчасово виконуючим обово`язки начальника. 
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
          Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду  від 05 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скрагою ОСОБА_1 та ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду  від 19 лютого 2021 року призначено справу до апеляційного розгляду на 24.03.2021 р. в порядку письмового провадження.
           23.03.2021  року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1  про розгляд справи за їх відсутністю та про те, що апелянт не заперечую щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
          Також, 23.03.2021 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідач зазначає, що у зв`язку з різким спалахом COVID-19 серед  працівників суду запроваджено додаткові карантині  обмеження на період з 19 березня по 29 березня 2021 року, проте відповідач заявляє про бажання  приймати участь у відкритому судовому прцесі. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання   для повного та всебічного встановлення обставин справи, справу в суд першої інстанції бцло розглянути в порядку писмьвового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду  «Про обмеження пропуску до будівлі  П`ятого апеляційного адміністративного суду»  від 19.03.2021 року №22-од/с рекомендовано суддям перенести розгляд справ призначених на період з 19.03.2021 р. по 29.03.2021 р., що не є обов`язком,  тому  колегія суддів вважає за можливе  для дотримання строків розгляду апеляційних скарг встановлених Кодексом адміністративного судочинства  розглянути справу   в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами   без   проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;            2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 2015 року, в тому числі з 20.03.2018 року за контрактом на посаді водія-стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку, маючи звання молодший сержант. 
Наказом начальника Херсонського ЗВ ВСП від 05.07.2019 року № 168 (з урахуванням внесених наказом від 26.07.2019 року № 189) призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли ймовірному порушенню статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку майором ОСОБА_2 та молодшим сержантом ОСОБА_1 , які виконували обов`язки з військової служби на 241 загальновійськовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та перебували у відносинах підлеглості, а також встановлення ступеню вини цих осіб. 
Проведення розслідування доручено комісії у складі голови комісії – начальника групи проведення службових розслідувань Херсонського ЗВ ВСП підполковнику ОСОБА_3 та члену групи – старшому офіцеру групи проведення службових розслідувань майору ОСОБА_4 . Службове розслідування доручено провести до 15.08.2019р.
Службове розслідування було завершене складанням акту службового розслідування від 09.08.2019 року, який у той же день затверджено тимчасово виконуючим обов`язки начальника Херсонського ЗВ ВСП.
Під час службового розслідування були відібрані пояснення: 06.07.2019 року - у майора ОСОБА_2 (повторно – 25.07.2019 року), солдата ОСОБА_5 , лейтенанта ОСОБА_6 , молодшого сержанта ОСОБА_7 ; 09.07.2019 року у старшого солдата ОСОБА_8 ; 11.07.2019 року у молодшого сержанта ОСОБА_1 ; 11.07.2019 року – у солдата ОСОБА_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 – у підполковника ОСОБА_10 , підполковника ОСОБА_11 ; 24.07.2019 року – у медичної сестри ОСОБА_12 .
За висновками службового розслідування, підтвердилось порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями Херсонського ЗВ ВСП майором ОСОБА_2 та молодшим сержантом ОСОБА_1 , яке відбулось 05.07.2019 року на 241 загальновійськовому полігоні, своїми діями майор ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцями Збройних Сил України, вчинили дисциплінарні правопорушення та порушили статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями Збройних Сил України, причинами та умовами правопорушення слугували особиста недисциплінованість, низькі морально-ділові якості, нехтування вимогами законодавства України та нормативно-правовими актами, які встановлюють вимоги щодо дотримання військової дисципліни та регулюють інші сфери повсякденної діяльності у ЗС України, статутів ЗС України - молодшим сержантом ОСОБА_1 , а майором ОСОБА_2 – також і Кодексу честі офіцера.
Виходячи зі змісту акту службового розслідування, ним було встановлено, зокрема, що відповідно до наказів начальника Херсонського ЗВ ВСП від 03.07.2019 року № 132, від 05.07.2019 року № 135 майор ОСОБА_2 та від 05.07.2019 року № 135 молодший сержант ОСОБА_1 з метою виконання завдань за призначенням у польових умовах у Херсонському гарнізоні були відряджені до військової частини НОМЕР_2 на НОМЕР_3 загальновійськовому полігоні «Олешківські Піски». 05.07.2019 року близько 17:00 год. молодший сержант ОСОБА_1 звернувся до патрульного по в/ч НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_8 та отримав від останнього ключі від душової, розташованої на території вч НОМЕР_2 , однак одразу ключі не повернув. 
Близько 19:00 год. старший солдат ОСОБА_8 звернувся до майора ОСОБА_2 , який на той час знаходився за столом поблизу намету та поскаржився, що хтось з військовослужбовців ВСП отримав ключі від душової та досі їх не повернув. Молодший сержант ОСОБА_1 , який перебував у наметі вийшов на вулицю та зізнався, що саме він отримав ключі та одразу повернув ключі військовослужбовцю. У подальшому, майор ОСОБА_2 , як старший за посадою (під час відрядження) та за військовим званням у порядку вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зробив молодшому сержанту ОСОБА_1 , зауваження з приводу несвоєчасного повернення чужого майна, а саме ключів, при цьому почав ображати молодшого сержанта ОСОБА_1 , застосовуючи ненормативну лексику, показуючи приклад недисциплінованості і грубості принижував честь та гідність військовослужбовця у присутності військовослужбовця іншого підрозділу (старшого солдата ОСОБА_8 ). 
Молодший сержант ОСОБА_1 , також у грубій формі не погодився із звинуваченнями та висловив своє негативне ставлення до майора ОСОБА_2 , як військовослужбовця, поведінка якого суперечила офіцерській гідності. Старший солдат ОСОБА_8 не побажав бути присутнім при вищевказаному правопорушенні та терміново їх залишив. Згодом в ході суперечки молодшим сержантом ОСОБА_1 було завдано майору ОСОБА_2 удар в чоло.
Крім того майор ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_1 , як військовослужбовці Збройних Сил України, зокрема спеціального правоохоронного формування у складі Збройних Сил України, не тільки не дотримались вимог законодавства України і не запобігли правопорушенню у Збройних Силах України, а й вчинили його. 
Такі дії вищевказаних військовослужбовців Херсонського ЗВ ВСП, за висновками службового розслідування, ганьблять авторитет Військової служби правопорядку.
У підсумку в акті службового розслідування від 09.08.2019 року запропоновано притягнути молодшого сержанта ОСОБА_1 та майора ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та накласти на них дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Херсонського ЗВ ВСП №49 від 09.08.2019 року «Про результати проведення службового розслідування» на водія-стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Херсонського ЗВ ВСП молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення – сувору догану – за порушення вимог ч.2 ст.6, абз. 2, 5, 11, 12 ст.11, ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1, абз. 2, 6 ст.4, абз.5 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Узагальнено за змістом наказу дисциплінарний проступок позивача безпосередньо полягав у висловлюванні в грубій формі свого ставлення до майора ОСОБА_2 та подальшому застосуванні до нього, як до начальника, фізичної сили.
Згідно із наказом, майор ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_1 як військовослужбовці спеціального правоохоронного формування у складі Збройних Сил України, не тільки не дотримались вимог законодавства і не запобігли правопорушенню, а навпаки, вчинили його, і такі їх дії ганьблять авторитет Військової служби правопорядку.
Тому відповідач прийшов до висновку, що майор ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_1 вчинили дисциплінарні правопорушення та порушили статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями Збройних Сил України.
Доречно зазначити, що цим наказом майора ОСОБА_2 також притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.
Не погоджуючись із цим наказом, та вважаючи його протиправним унаслідок порушення процедури проведення службового розслідування та недоведеності його вини у скоєнні дисциплінарного проступку, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши матеріали службового розслідування,  суд не знайшов підстав для висновків щодо обґрунтованості доводів позивача про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та недоведеності вини позивача у скоєнні дисциплінарного проступку. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що позивач жодним чином не спростовує та не заперечує вчинення тих дій, які були розцінені як дисциплінарний проступок, за який його притягнуто до відповідальності оскарженим наказом. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24 березня 1999 року, Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від               24 березня 1999 року, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу»  №2232-XII від 25.03.1992 року та Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» від 07.03.2002 року № 3099-III.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153), що застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV « Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає цей статут.
Військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України; а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
Статтею 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом, зокрема,   правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.
Відповідно до статті 2 Закону Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII - військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).
Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.   
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Частинами 1 та 2 статті 6 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 року               № 551-XIV.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. 
За змістом статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. 
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. 
Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. 
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно із статтями 83 – 87 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). 
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. 
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. 
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. 
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Як вбачається з матеріалів справи та зазначено судом першої інстанції, зі змісту наданих позивачем пояснень вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не спростовує та не заперечує вчинення дій, які були розцінені як дисциплінарний проступок, за який його притягнуто до відповідальності оскарженим наказом. 
Суд враховує, що і у позовній заяві позивач також не спростовує самого факту конфлікту та своєї участі і ролі в ньому. 
Також службовим розслідуванням підтверджено дії позивача, які визнаються неправомірними, його вину, встановлено вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню, сформульовані висновки службового розслідування, пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності та відсутність заходів, що були спрямовані на усунення причин та умов кваліфікованого правопорушення.
Крім того, висловлювання у грубій формі свого ставлення до майора ОСОБА_2 та застосування до нього, як до начальника,  фізичної сили, є грубим порушенням вимог внутрішньої служби Збройних Сил України.
Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, що застосування фізичної сили до начальника та висловлювання на його адресу у грубій формі, становлять собою порушення військової дисципліни, що правомірно кваліфікується відповідачем як вчинення дисциплінарного проступоку зі сторони позивача.
Враховуючи визазначені докази, судова колегія вважає, що оскаржений наказ прийнято у відповідності до вимог законодавства, а неправомірні дії позивача доведено належним чином та з достатньою кількістю доказів.
Слід зазначити, що  відповідачем правомірно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді суворої догани.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що службове рослідування тривало з порушенням строків, визначених Порядком проведення службового розслідування.
З такими доводами судова колегія не погоджується  та вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктами 13, 14 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
В матеріалах справи наявний наказ про призначення службового розслідування та наказ про продовження службового розслідування №168 та №189 (а.с. 60-61), які надані самим позивачем, зі змісту яких вбачається, що проведення розслідування було продовжено у зв`язку із перебуванням молодшого сержанта ОСОБА_1 у відрядженні, а саме з                    10 липня до 15 серпня.
Враховуючи, що службове розслідування було розпочато 05.07.2019 року, а завершене складанням акту службового розслідування від 09.08.2019 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи позивача в цій частині спростовуються наявними доказами в матеріалах справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку із чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 262, 263,  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець