ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року                                                                                  Справа № 924/630/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Берун О.О. 

за участю представників сторін:
позивача: представник Безпалюк О.Л. - адвокат 
відповідача: представник Григорук С.В. - адвокат 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 24.09.2020 суддею Гладієм С.В. у м. Хмельницькому, повний текст складено 05.10.2020 у справі № 924/630/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради 
про стягнення 12746701,03 грн., з яких 9063560,63 грн. основного боргу, 763740,14 грн. пені, 800304,87 грн. 3% річних, 2119095,39 грн. інфляційних витрат

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/630/20 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" про стягнення 12746701,03 гривень задоволено частково.
1.2. Стягнуто з Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 9063560,63 грн - основного боргу, 381870,07 грн - пені, 800304,87 грн - 3% річних, 2119095,39 грн - втрат від інфляції, 191200,52 грн - витрат по оплаті судового збору. У стягненні 381870,07 грн. пені відмовлено.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не своєчасно, з порушенням строку визначеного за договором постачання природного газу № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016 розрахувався за поставлений природний газ.
2.2. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016, щодо своєчасної оплати поставленого природного газу слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 9063560,63 грн - основного боргу, 763740,14 грн - пені, 800304,87 грн - 3% річних, 2119095,39 грн - втрат від інфляції та 191200,52 грн - витрат по оплаті судового збору. 
2.3. Суд першої інстанції, скористався правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та зменшив розмір пені на 50 % (що становить - 381870,07 грн), а відтак розмір пені, який підлягає до стягнення становить 381870,07 гривень.
3. Доводи апеляційних скарг.
3.1. Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 року у справі № 924/630/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 381870,07 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки у сумі 381870,07 грн задоволити; судові витрати покласти на відповідача.
3.1.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки.
3.1.3. Зокрема, апелянт не погоджується зі зменшенням неустойки, тобто розміру штрафних санкцій встановлених ст.233 Господарського кодексу України, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
3.1.4. Вважає, що суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою.
3.2. Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.2.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.
3.2.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку відповідача рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також без урахування позиції Верховного Суду по справі № 924/235/19.
3.2.3. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявило згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку від 03.08.2015 № 493/688, а отже погодилося зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016.
3.2.4. Зазначає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюється відповідними нормами законодавства.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Письмових відзивів на апеляційні скарги сторони суду не надали.
4.2. Заявлені клопотання про розгляд апеляційних скарг в режимі відеоконференції судом апеляційної інстанції задоволено.
4.3. 8 грудня 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання договорів про організацію взаєморозрахунків.
4.4. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав наведених у ній. Просив вимоги апеляційної скарги задоволити в повному обсязі.
4.5. В свою чергу представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради з підстав наведених у ній. Просив вимоги апеляційної скарги задоволити в повному обсязі.
4.6. До початку розгляду апеляційних скарг по суті, ні під час їх розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційних скарг позивача та відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/630/20, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закону України "Про теплопостачання";
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши усні заперечення представників сторін на них, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне. 
7.1.1. Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.1 Статуту акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 № 1044 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 226) Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія) утворена на виконання Указу Президента України від 25 лютого 1998 р. № 151 "Про реформування нафтогазового комплексу України". Тип Компанії - приватне акціонерне товариство. Найменування Компанії: повне українською мовою - акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
7.2. 12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (нове найменування АТ НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (Споживач) укладено договір № 2383/1617-ТЕ-34 постачання природного газу.
7.2.1. Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
7.2.2. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. (п.1.2 Договору).
7.2.3. Згідно з п. 2.1. Договору, Постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 8200,000 тис. куб метрів, в тому числі за місяцями (тис. куб. м): жовтень 2016 - 900,000 тис. куб. метрів, листопад 2016 - 1200,000 тис. куб. метрів, грудень 2016р. - 1400,000 тис. куб. метрів, січень 2017р. - 1700,000 тис. куб. метрів, лютий 2017р. - 1500,000 тис. куб. метрів, березень 2017 - 1500,000 тис. куб. метрів.
7.2.4. Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору (п. 2.2. Договору). 
7.2.5. Відповідно до п. 2.4. Договору, допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі ± 5 відсотків, підтвердженого постачальником планового обсягу (номінацій) без узгодження сторін. 
7.2.6. Згідно з п. 3.1 Договору, зокрема право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
7.2.7. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.4 Договору).
7.2.8. Згідно з п. 5.1 Договору, регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків, та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 № 758.
7.2.9. Пунктом 5.2 Договору, передбачено, що ціна за 1000 куб, метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, і крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.
7.2.10. Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. (п. 6.1 Договору).
7.2.11. У п.6.2 договору, сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:
1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання"; 
2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 
5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних, нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійсняється споживачем на поточний рахунок постачальника.
7.2.12. Відповідно до п.п.6.4, 6.5 Договору, звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі. Оплата споживачем вартості наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування здійснюється з урахуванням положень пункту 3.8 цього договору з урахуванням таких особливостей: споживач сплачує постачальнику вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунка постачальника; оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, який зазначається в надісланому споживачеві рахунку із призначенням платежу. У разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем вартості послуги з балансування оператора газотранспортної системи згідно із складеним постачальником та надісланим споживачеві рахунком споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та законодавством.
7.2.13. Згідно з підпункту 6 п. 7.2 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
7.2.14. Пунктом 8.2 Договору, сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20. 
7.2.15. Відповідно до п. 8.3 Договору, сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.
7.2.16. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 договору).
7.2.17. Згідно п. 11.3. договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору, зокрема, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору.
7.2.18. Відповідно до п.12.1 Договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. до 31.03.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
7.2.19. Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їхніх печаток.
7.3. 23 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (Споживач) укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 12.09.2019 № 2383/1617-ТЕ-34, в наступній редакції:
1. Доповнити розділ 1 "Предмет договору" після пункту 1.2 пунктом 1.3 в наступній редакції:
"1.3. Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно".
2. Вважати пункт 1.3 розділу 1 "Предмет договору" відповідно пунктом 1.4 цього Договору.
3. Викласти пункти 2.3, 2.4. та 2.5. розділу 2 "Кількість та фізико-хімічні показники газу" абзацом в наступній редакції:
"2.3. Перегляд та коригування планових обсягів природного газу, що планується передати за цим договором відповідно до п.2.1., може змінюватись за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного місяця постачання газу.
2.4. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ±-5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.
Підписаний сторонами акт приймання - передачі природного газу, відповідно до п.3.4. цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.
2.5. У разі коли протягом дії договору у споживача в окремих точках комерційного обліку з`являється інший постачальник/постачальники природного газу, споживач зобов`язаний не менше ніж за 15 днів письмово повідомити про це постачальника, зазначивши в листі ЕІС - коди точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу за цим договором.
Споживач також зобов`язаний надати додаткову угоду щодо зміни планованого обсягу за цим договором."
Замінити в пункті 3.3 розділу 3 "Порядок та умови передачі природного газу" слова "Приймання-передача" словом "Використання споживачем".
5. Доповнити пункт 7.1 розділу 7 "Права та обов`язки сторін" наступній редакції:
"5) безоплатно отримувати інформацію, визначену Законом України "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу і централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення".
6. Викласти підпункти 3) 4) та 5) пункту 7.4 розділу 7 "Права та обов`язки сторін" в наступній редакції:
" 3) публікувати на своєму офіційному веб-сайті інформацію про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, наявні способи досудового розв`язання спорів з постачальником, контактні дані і режим роботи кожної контактної точки (телефони співробітників постачальника, відповідальних за укладання договору, підписання актів приймання-передачі природного газу, стану розрахунків за використаний природний газ із зазначенням їх електронних адрес, тощо);
4) повідомити споживача про намір внесення змін до договору постачання природного газу не пізніше ніж за 30 днів до запланованого набрання чинності таких змін. Така інформація може бути надана споживачу в будь-який спосіб: розміщення на веб-сайті постачальника, відправлення електронного повідомлення на електронну пошту споживача, письмове повідомлення тощо;
5) забезпечити споживача прозорими та простими способами досудового вирішення спорів, розглянути скарги споживача і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду".
7. Викласти підпункт 1) пункту 11.3 розділу 11 "Інші умови" в наступній редакції:
"1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5, пунктах 11.5 та 11.6 цього договору".
8. Додати до розділу 11 "Інші умови" пункт 11.9 в поступній редакції:
"11.9 При укладанні споживачем договору постачання природного газу з іншим постачальником (відмінним від постачальника із спеціальними обов`язками) цей договір на період постачання газу новим постачальником не розривається, а може бути припинений в частині постачання природного газу на період поставки газу новим постачальником за рішенням споживача, про що споживач письмово інформує постачальника."
9. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами.
10. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному, для кожної, із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності і діє з дати її підписання сторонами.
7.4. 31 березня 2017 року сторонами до договору підписано та скріплено відтисками печаток додаткову угоду № 2, якою вирішено:
1. Додати пункт 2.1 розділу 2 "Кількість та фізико-хімічні показники природного газу" договору абзацом у наступній редакції:
"Постачальник передає Споживачу в період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом до 1430 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м): квітень - 480 тис.куб.м., травень - 190 тис.куб.м., червень - 190 тис.куб.м., липень - 190 тис.куб.м., серпень - 190 тис.куб.м.,  вересень - 190 тис.куб.м.
2. Викласти пункт 2.9 розділу 2 "Кількість та фізико-хімічні показники природного газу" договору у наступній редакції:
"2.9. Фізико-хімічні показники природного газу, який передається постачальником споживачеві у пунктах приймання-передачі, зазначених у пункті 3.1 цього договору, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом III Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКХТ від 30 вересня 2015 №2493 та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494."
3. Видалити абзац перший пункту 3.2 розділу 3 "Порядок та умови передачі природного газу.
4. Виключити пункт 4.2 розділу 4 "Порядок обліку природного газу" договору.
5. Викласти пункти 5.1 та 5.2. розділу 5 "Ціна газу" договору у наступній редакції:  
"5.1, Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу., а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 № 187.
5.2. Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн".
6. Додати пункт 5.3 розділу 5 "Ціна газу" договору абзацом у наступній редакції: 
" - дотримання інших вимог пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 №187."
7. Замінити в пункті 8.2 розділу 8 "Відповідальність сторін" договору слова 21% річних" на "16,4% річних".
8. Викласти розділ 12 "Строк дії договору" договору у наступній редакції:
"12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 по 30 вересня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення."
9. Решта умов цього договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.
7.4.1. Додаткові угоди підписані представниками та скріплені відтисками печаток сторін.
7.5. Матеріали справи не містять доказів в підтвердження припинення або визнання недійсним Договору та Додаткових угод до нього.
7.6. У листі № 827 від 17.11.2016, адресованому заступнику голови правління НАК "Нафтогаз України", Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради просить переплату за природний газ по договору поставки природного газу від 21.12.2015 № 2105/16-ТЕ-34 згідно платіжного доручення № 88478098 від 11.11.2016 на суму 19795,43 розподілити по договору № 2105/16-ТЕ-34 від 21.12.2015 суму 15227,38 грн та по договору № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016.
7.7. Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона 2), Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (сторона 3), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості були складені, скріплені підписами та печатками сторін спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету № 138 від 16.01.2017 на суму 9084469,77 грн, за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 139 від 16.01.2017р. на суму 4000000,00 грн, за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 1515 від 13.03.2017 на суму 5912835,13 грн, за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 3096 від 13.12.2016р. на суму 4000000,00 грн, за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 832 від 10.02.2017 на суму 8836832,67 грн.
7.7.1. Предметом цих спільних протокольних рішень є проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (розділ 1 рішень).
7.7.2. Розділом 3 рішень, визначені зобов`язання сторін, де зазначено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року № 493/688; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.
7.7.3. Розділом 4 рішень встановлена відповідальність сторін, де в п. 4 вказано, що сторони, що підписали це Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005р. № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.
7.7.4. Згідно із п. 5.3. рішення, це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.
7.7.5. Відповідно до зведеного реєстру актів звіряння заборгованості за нарахованими пільгами та субсидіями населенню для проведення розрахунків відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 (із змінами) по комунальному підприємству по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, підписаного між комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради та Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації станом на 01.02.2017 заборгованість складала 8836832,67 грн.
7.7.6. До спільних протокольних рішень додані: зведені реєстри договорів, що визначають величину щомісячного споживання послуг для проведення розрахунків відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 (із змінами) по комунальному підприємству по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради; договори про визначення величини щомісячного споживання теплоенергії № 1 від 04.01.2017, № 2 від 02.02.2017. 
7.7.7. Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків з позивачем за отриманий природний газ своєчасно та у повному обсязі не виконав, оплативши його лише частково у сумі 34306664,39 грн., що підтверджується випискою з банку про рух коштів між контрагентами, сплата коштів яких відбулась шляхом розподілу коштів за теплову енергію на виконання Постанову Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217 та проведено відповідачем.  
7.8. Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені Договором терміни не здійснив оплату заборгованості, позивач пред`явив позов про примусове стягнення 9063560,63 грн. боргу.
7.8.1. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 763740,14 грн пені, 800304,87 грн 3% річних, 2119095,39 грн втрат від інфляції за несвоєчасну оплату відпущеного природного газу. Вказані нарахування позивачем проведено із врахуванням здійснених відповідачем платежів у відповідні періоди.
7.8.2. Позивачем у матеріали справи надано підписані сторонами та скріплені відтисками печаток акти приймання-передачі природного газу відповідно до договору № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016р., а саме: від 31.10.2016р. за жовтень 2016 року на суму 4825453,80 грн. (813,681 тис. куб. м), від 30.11.2016р. за листопад 2016 року на суму 6659596,06 грн. (1122,959 тис. куб. м), від 31.12.2016р. за грудень 2016 року на суму 7591625,00 грн. (1278,434 тис. куб. м), від 31.01.2017р. за січень 2017 року на суму 8913361,55 грн. (1502,995 тис. куб. м), від 28.02.2017р. за лютий 2017 року на суму 6746055,36 грн. (1137,538 тис. куб. м), від 31.03.2017р. за березень 2017 року на суму 4446080,18 грн. (749,710 тис. куб. м), від 30.04.2017р. за квітень 2017 року на суму 2841865,48 грн. (479,203 тис. куб. м), від 31.05.2017р. за травень 2017 року на суму 649272,05 грн. (109,482 тис. куб. м), від 30.06.2017р. за червень 2017 року на суму 12275,93 грн. (2,070 тис. куб. м), від 30.09.2017р. за вересень 2017 року на суму 694639,61 грн. (117,1323 тис. куб. м). Всього на суму 43370225,02.
7.9. За результатами розгляду позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" місцевим господарським судом прийнято рішення, яким частково задоволено позов з підстав, зазначених у пунктах 2.1. - 2.3. цієї постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оспорюваного рішення без змін,  виходячи з наступного.
8.2. У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
8.3. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.4. Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
8.5. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
8.6. Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
8.7. Як було встановлено, 12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (нове найменування АТ НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради (Споживач) було укладено договір №2383/1617-ТЕ-34, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
8.8. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. (п.1.2 Договору).
8.9. Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору поставки.
8.10. Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
8.11. Відповідно до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.12. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.
8.13. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
8.14. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
8.15. На підтвердження факту виконання умов договору постачання природного газу позивач надав до матеріалів справи копії актів приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 4825453,80 грн (813,681 тис. куб. м), від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 6659596,06 грн (1122,959 тис. куб. м), від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 7591625,00 грн (1278,434 тис. куб. м), від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 8913361,55 грн (1502,995 тис. куб. м), від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 6746055,36 грн (1137,538 тис. куб. м), від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 4446080,18 грн (749,710 тис. куб. м), від 30.04.2017 за квітень 2017 року на суму 2841865,48 грн (479,203 тис. куб. м), від 31.05.2017 за травень 2017 року на суму 649272,05 грн (109,482 тис. куб. м), від 30.06.2017 за червень 2017 року на суму 12275,93 грн (2,070 тис. куб. м), від 30.09.2017 за вересень 2017 року на суму 694639,61 грн (117,1323 тис. куб. м), підписані сторонами та скріплені печатками сторін, які підтверджують передачу позивачем відповідачу за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 та за вересень 2017 природного газу на загальну суму 43370225,02 грн. 
8.16. Враховуючи викладені обставини, а також відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту отримання від позивача природного газу за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 та вересень 2017 природного газу на загальну суму 43370225,02 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт передачі відповідачу природного газу за вказаний період.
8.17. Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
8.18. У п. 6.1 договору постачання природного газу від 12.09.2016 № 2383/1617-ТЕ-34 сторони узгодили, що відповідно до п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
8.19. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.
8.20. У п.6.2 договору, сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання"; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних, нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійсняється споживачем на поточний рахунок постачальника.
8.21. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
8.22. Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
8.23. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України, визначає як порушення зобов`язання.
8.24. Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків з позивачем за отриманий природний газ своєчасно та у повному обсязі не виконав, оплативши його лише частково у сумі 34306664,39 гривень. 
8.25. Згідно долученої до матеріалів справи виписки про рух коштів між контрагентами, сплата коштів частково відбулась шляхом розподілу коштів за теплову енергію на виконання Постанову Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, та частково проведена відповідачем. 
8.26. Оскільки матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості у сумі 9063560,63 грн, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
8.27. Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що заперечення відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на підписання спільних протокольних рішень судом не приймаються до уваги. При цьому, суд дійшов висновку, що спільні протокольні рішення (прийняті після укладення договору постачання природного газу № 2383/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016), не можуть свідчити про відсутність підстав для нарахування позивачем 108647,03 грн пені, 38341,68 грн 3% річних, 103000,23 грн інфляційних втрат. 
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.11.2018 № 923/1099/17, відповідно до змісту якої договірні умови щодо незмінності строків та умов розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу розповсюджуються на прийняті після її укладення спільні протокольні рішення, чим спростовуються відповідні доводи відповідача.
8.28. Також посилання відповідача на те, що частково оплата здійснювалась за рахунок коштів, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, відповідно до умов договору та Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, а тому відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати природного газу, отриманого на підставі договору № 2383/1617-ТЕ-34 постачання природного газу від 12.09.2016р., судом відхиляється з огляду на таке.
8.29. Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання", оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.
8.30. Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 затверджений "Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки".
8.31. Пунктами 3, 4 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (далі - Порядок № 217), передбачено, що теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями). Теплогенеруючі організації, які купують природний газ у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками для виробництва теплової енергії та здійснюють її продаж тільки теплопостачальним організаціям для подальшої реалізації споживачам теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за вироблену теплову енергію за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями), та укладають відповідні договори з теплопостачальними організаціями.
8.32. Відповідно до статті 1 Порядку № 217 цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.
8.33. Вказаним Порядком № 217 встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Зазначений Порядок № 217 не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.
8.34. Отже, здійснення оплати за отриманий природний газ, відповідно до вищевказаного Порядку № 217, не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань за договором та від відповідальності за порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, у тому числі від сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки: обов`язок зі сплати поставленого позивачем відповідачу природного газу, відповідно до умов договору, покладено саме на відповідача як покупця. Щодо обсягу та вартості отриманого газу за спірний період відповідач не заперечував та здійснював оплату за поставлений природний газ.
8.35. Також підпунктом 2 абзацу 1 п. 6.2 договору, постачання природного газу передбачено, що у будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватись за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.
8.36. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 800304,87 грн - 3% річних та 2119095,39 грн - втрат від інфляції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
8.37. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті отриманого природного газу.
8.38. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.39. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
8.40. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (Правова позиція Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/21/19 від 26.06.2020р.).
8.41. Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 було наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося). У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
8.42. Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи заявлений позивачем період нарахування, суми боргу, проведені оплати та зважаючи на те, що позивачем дотримано порядку нарахування інфляційних втрат згідно формули, наведеної у постанові Верховного Суду у справі № 905/21/19 від 26.06.2020, суд визнав його правомірним та арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 800304,87 грн та 2119095,39 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.
8.43. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 763740,14 грн пені судом враховується таке.
8.44. Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).
8.45. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
8.46. Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21,0% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20.
8.47. Додатковою угодою № 2 від 31.03.2017 сторонами погоджено та змінено розмір пені, який становить 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
8.48. Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми 763740,14 грн пені та розрахунок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив, що остання нарахована в межах можливих нарахувань та дійшов висновку про правомірність її нарахування.
8.49. В силу приписів ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
8.50. Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц).
8.51. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
8.52. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
8.53. Суд враховує правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
8.54. При цьому, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного суду, викладена в постановах від 01.08.2019 у справі № 922/2932/18, від 08.10.2019 у справі № 922/2930/18, від 08.10.2019 у справі № 923/142/19, від 09.10.2019 у справі № 904/4083/18).
8.55. У відзиві на позов відповідач, обґрунтовуючи скрутне фінансове становище,  зазначав, що КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради використовує природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Підприємство працює за тарифами для трьох груп споживачів: населення, бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства, які не покривають витрати виробництва. Порушення порядку та строків розрахунків відбулося не з вини відповідача, оскільки зумовлене збитковістю господарської діяльності підприємства у зв`язку з наявністю значної заборгованості споживачів за надані послуги. На підтвердження вказаного відповідачем долучено розрахунок заборгованості з різниці в тарифах, баланс підприємства та звіт про фінансові результати, які свідчать про збитковість підприємства. Також наголошував, що газ за договором придбавався для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населення. 
8.56. Враховуючи наведене, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем і недоведеністю понесення збитків позивачем внаслідок прострочення оплати, відповідач просив зменшити розмір заявленої до стягнення пені.
8.57. Судом, при розгляді клопотання про зменшення нарахованої суми пені, враховується, що основним різновидом господарської діяльності відповідача є постачання теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним установам та госпрозрахунковим підприємствам, тому господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль. Невиконання зобов`язань було зумовлено тим, що єдиним джерелом для оплати за послуги розподілу природного газу є кошти, отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств. Вказана заборгованість споживачів, за умови невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені (погоджені) органами державної влади та місцевого самоврядування, відсутністю сучасних дотаційних напрямів у покритті збитків підприємства є об`єктивними обставинами, що і викликають недостатність у відповідача коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі.
8.58. При цьому нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору.
8.59. Позивачем не було подано як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах.
8.60. Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що стягнення з КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, а також з урахуванням того, що позивачем не було надано доказів понесення ним збитків через порушення відповідачем грошових зобов`язань у спірних правовідносинах.
8.61. Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, статус відповідача, який має стратегічне значення для регіону, а також те, що відповідач частково сплатив суму основного боргу, беручи до уваги, що окрім пені позивач нараховує 3% річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених вчасно коштів відповідачем, а також те, що сплата пені у повному обсязі у даному випадку зачіпає майнові інтереси не лише відповідача, а й інші інтереси, зокрема можливість постачання теплової енергії населенню, суд першої інстанції правомірно застосував ч.3 ст. 551 ЦК України і ч.1 ст. 233 ГК України та зменшив розмір нарахованої позивачем пені на 50% і стягнув з відповідача пеню в сумі 381870,04 гривень. 
8.62. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 9063560,63 грн основного боргу, 381870,07 грн пені, 800304,87 грн 3% річних, 2119095,39 грн втрат від інфляції. У решті суми позову судом першої інстанції правомірно відмовлено.
8.63. Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає його обґрунтованим. Таке зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, зокрема для відповідача.
8.64. За наведеного суд першої інстанції правомірно скористався наданим йому правом ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру пені, зменшивши її на 50%, та стягнув на користь позивача пеню в сумі 381870,07 гривень.
8.65. Доводи апеляційної скарги позивача в частині часткової відмови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оспорюваного рішення суду першої інстанції.
8.66. Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача.
8.67. Судом апеляційної інстанції не приймаються та не враховуються доводи відповідача які ним наведені у апеляційній скарзі, а також зазначені в усних поясненнях в судових засіданнях.
8.68. Як обґрунтовувалося представником відповідача у судових засіданнях, розрахунки за поставлений природний газ відповідачем здійснювалося двома способами: шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету та здійснення перерахунків сум коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання згідно з нормативами розподілу коштів, затверджених відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
8.69. Зазначає, що позивачем невірно визначений період та проведений розрахунок для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.
8.69.1. На думку представника відповідача, позивачем такий розрахунок проведений з урахуванням проведених оплат за природний газ власними коштами без урахуванням укладених договорів про організацію взаєморозрахунків від 09.06.2017 №8/332 та від 02.11.2017 за №17/332-в (а.с.11-17, т.2).
8.69.2. Оскільки саме цими договорами змінено порядок та процедуру оплати заборгованості за природний газ, відповідач позбавлений можливості впливати на строки та розмір оплати такої заборгованості.
8.69.3. Відтак подальша процедура здійснення оплати на підставі цих договорів унеможливлює відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату спожитого природного газу у межах укладених договорів про організацію взаєморозрахунків.
8.69.4. На думку представника відповідача, у підтвердження його аргументів свідчить і умова договорів про організацію взаєморозрахунків (у кожному окремо в розділі "Зобов`язання сторін"), що "з метою виконання договору сторони зобов`язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору".
8.70. Північно-західний апеляційний господарський суд, детально дослідивши наведені доводи апеляційної скарги відповідача, вважає їх помилковими та необґрунтованими.
8.70.1. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат було здійснено виключно на суми грошових коштів, які сплачувалися із рахунку відповідача (власними коштами).
8.70.2. У розрахунку сум штрафних санкцій відображена сума 623250,82 грн, як сплата у межах постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №332, що співвідноситься із сумою, зазначеною у  договорі про організацію взаєморозрахунків від 02.11.2017 за №17/332-в.
8.70.3. Жодних нарахувань пені, 3 % річних та інфляційних втрат на цю суму позивач не здійснював (а.с.14-15, т.1).
8.70.4. Поряд з тим матеріалами справи не підтверджено, що у межах договору про організацію взаєморозрахунків від 09.06.2017 №8/332 було проведено взаєморозрахунки за субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам та, як наслідок, здійснено перерахування суми грошових коштів у розмірі 656000 грн у червні 2017 року.
8.70.5. Намагання представника відповідача переконати суд, що оскільки держава вже взяла за умовами договору від 09.06.2017 №8/332 на себе зобов`язання по проведенню взаєморозрахунків на суму 656000 грн, то і ця сума має бути виключена із розрахунку штрафних санкцій, є безпідставне.
8.70.6. Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, будь якого фінансування за договором про організацію взаєморозрахунків від 09.06.2017 №8/332 жодною із сторін цього договору не здійснювалося.
8.70.7. В силу приписів пункту 13 договору про організацію взаєморозрахунків від 09.06.2017 №8/332 договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування.
8.70.8. Оскільки фінансування за договором про організацію взаєморозрахунків від 09.06.2017 №8/332 здійснено не було, відповідно в цій частині він не є дійсним на час розгляду даного спору.
8.70.9. Таким чином виключати суму 656000,00 грн із загальної суми заборгованості за отриманий природний газ у межах договору від 12.09.2016, та як наслідок, не здійснювати у межах даної суми нарахування сум пені, 3 % річних, інфляційних втрат, у позивача не було підстав.  
8.70.10. Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не спростовують висновку, зазначеному у оспорюваному рішенні суду першої інстанції.
8.70.11. Інших доказів в обґрунтування апеляційної скарги відповідачем суду апеляційної інстанції не надано
8.71 Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
8.72. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
8.73. За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
8.74. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Хмельницької області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.75. За таких обставин апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/630/20 - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтами у кожній із апеляційних скарг є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваних частинах.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/630/20 сплатило платіжним дорученням № 0000010740 від 13.10.2020 судовий збір у розмірі 8592,08 грн - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.2. У свою чергу Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.09.2020 у справі № 924/630/20 сплатило платіжними дорученнями № 1620 від 22.10.2020, № 1675 від 10.11.2020 судовий збір у розмірі 74278,58 грн - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянтів у тих частинах, у яких вони сплатили такий судовий збір за подання апеляційної скарги кожен окремо.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                         
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 24 вересня 2020 року у справі № 924/630/20 залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 924/630/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "18" січня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.