Ухвала
 
26 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 346/2298/19
провадження № 61-626ск21 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до судe із позовом до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Прикарпаттяобленерго») про захист прав споживача, у якому просив стягнути з ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6 190,90 грн, як вартість відрізаного кабелю, та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
 
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2020 рокуу задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року рішення Снятинського районного суду від 08 вересня 2020 року в частині стягнення судових витрат змінено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 12 січня 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі  про захист прав споживача.
 
Ціна позову у справі № 346/2298/19 становить 11 190,90 грн (6 190,90 грн + 5 000 грн), тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має для нього виняткове значення, як учасника, яким подається касаційна скарга. Проте  ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 .
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                             І. О. Дундар

                                                                              Є. В. Краснощоков

                                                                                               М. Ю. Тітов