ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 0440/5517/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючої судді: Желтобрюх І.Л., 
суддів: Блажівської Н.Є., Яковенко М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року (головуючий суддя - Голобутовський Р.З.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 січня 2019 року (колегія суддів у складі: головуюча суддя - Білак С.В., судді - Шальєва В.А., Юрко І.В.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,
установив:
У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просило     визнати протиправним та скасувати наказ №3730-п від 3 липня 2018 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16 червня 2017 року №3089-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». Позивач вважав оскаржуваний наказ таким, що прийнятий без наявності на те законних підстав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня                 2018 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 8 січня 2019 року, Товариству відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення як такі, що прийняті із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. На переконання заявника касаційної скарги судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки тій обставині, що чинним законодавством не передбачено перенесення строків проведення планової перевірки платника податку. На підтвердження своїх доводів скаржник наводить низку постанов Верховного Суду, прийнятих у подібних правовідносинах. Також вказує, що суди не прокоментували доводи позивача про те, що факт оскарження позивачем в судовому порядку первинного наказу про призначення перевірки, як і прийняті за наслідками такого  оскарження судові рішення, не мають правового значення для вирішення цього спору. 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Справа розглянута судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження, а тому, з огляду на приписи пункту 4 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційний перегляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24 лютого 2021 року визначено наступний склад колегії суддів для розгляду справи: суддя-доповідач - Желтобрюх І.Л., судді - Блажівська Н.Є., Яковенко М.М.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суди встановили, що у зв`язку з включенням ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року, 16 червня 2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ №3089-п, відповідно до якого призначено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, починаючи з 30 червня 2017 року, тривалістю 20 робочих днів.
Означений наказ ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» оскаржило в судовому порядку. За наслідками судового оскарження (адміністративна справа №804/4016/17) позивачу було відмовлено у задоволенні позову.
Внаслідок отримання рішення суду у справі №804/4016/17, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 3 липня 2018 року №3730-п внесено зміни до наказу від 16 червня 2017 року №3089-п, та пункт 1 наказу викладено у наступній редакції: провести документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, починаючи з 18 липня 2018 року, тривалістю 20 робочих днів».
Не погоджуючись із зазначеним вище наказом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, оскаржуваним наказом лише перенесено дату початку проведення перевірки; інші ж обставини, які слугували призначенню податкової перевірки, залишилися незмінними.
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених ними фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
За встановленими судами у справі обставинами, наказ від 16 червня 2017 року №3089-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» прийнятий ГУ ДФС у Дніпропетровській області на виконання плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на ІІ квартал 2017 року, однак такий не був реалізований.
Досліджуючи обставини, які перешкоджали контролюючому органу реалізувати наказ від 16 червня 2017 року №3089-п та провести перевірку підприємства у визначений цим наказом строк, суди попередніх інстанцій встановили, що вказаний розпорядчий акт відповідача був оскаржений позивачем в судовому порядку (адміністративна справа №804/4016/17).
Окрім того, як встановили суди, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі №804/4016/17 зупинено дію наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16 червня 2017 року №3089-п та заборонено податковому органу вчиняти дії щодо призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
Отже, питання правомірності призначення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ    «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по                 31 березня 2017 року було предметом дослідження в адміністративній справі №804/4016/17 й за наслідками розгляду якої наказ від 16 червня 2017 року №3089-п визнаний таким, що прийнятий на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений ПК України.
При цьому, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/4016/17 контролюючий орган був позбавлений можливості провести заплановану згідно з планом-графіком перевірку Товариства, з огляду на зупинення судом у вказаній справі дії наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16 червня 2017 року №3089-п про призначення документальної планової виїзної перевірки Товариства.
Своєю чергою, після набрання судовим рішенням в адміністративній справі №804/4016/17 законної сили, наказ від 16 червня 2017 року №3089-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є таким, що відновив свою дію, та підлягав виконанню з тією метою, задля якої він був прийнятий. 
На переконання колегії суддів, незважаючи на те, що зміну дати початку проведення перевірки законодавчо не врегульовано, проте це не означає, що контролюючий орган позбавлений такого права і що таке перенесення неможливе. Наявність рішення контролюючого органу про призначення документальної планової виїзної перевірки, прийнятого на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, зумовлює необхідність його реалізації у спосіб, не заборонений законом, у разі встановлення обставин, які унеможливлюють проведення перевірки у визначений наказом строк. При цьому, за платником податків зберігається право перевірки дотримання контролюючим органом положень    статті 81 ПК України, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Більш того, Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року    (справа №819/1775/17), від 9 жовтня 2019 року (справа №813/2766/15), від 20 березня 2020 року (справа №804/1318/18) вказав, що правова природа наказу як розпорядчого документа керівника установи допускає на практиці можливість унесення до нього змін шляхом видання нового наказу, наприклад, у разі виникнення обставин, які роблять виконання такого документа або окремого його пункту фактично або юридично неможливим, або ж ускладнюють його виконання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що відповідач наказом від 3 липня 2018 року № 3730-п не призначав нової перевірки платника податку, а лише вніс зміни до наказу від 16 червня 2017 року №3089-п в частині дати початку такої перевірки. Інші ж обставини, зокрема ті, що слугували підставою до призначення податкової перевірки позивача, - залишилися незмінними. 
Отже, контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, оскаржуваний наказ не є таким, що порушує інтереси позивача шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а відтак суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваного позивачем в цій справі наказу та, як наслідок, відсутність підстав до його скасування.
Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права.
Обґрунтування касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним позовній заяві та в апеляційній скарзі, і зводиться виключно до незгоди з оцінкою, наданою судами встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Фактично позивач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у справі, проте це знаходиться за межами касаційного перегляду, встановлених частиною першою    статті 341 КАС України.
Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 1 серпня 2018 року (справа №817/519/16) та від 14 листопада 2018 року (справа №823/89/17), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки правовідносини у даних справах не є подібними, а тому такі висновки не є релевантними до спірних правовідносин.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша    статті 350 КАС України). 
У зв`язку з цим, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
п о с т а н о в и в :
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 січня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя                                                   І.Л. Желтобрюх 

Судді                                                                                                  Н.Є. Блажівська

                                                                                  М.М. Яковенко