УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/16265/20
Провадження № 22-ц/4820/336/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.
ОСОБА_1 зазначив, що сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках належить гараж у дворі будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 27,5 кв.м (далі – гараж). ОСОБА_2 проживає в іншому населеному пункті та не користується гаражем, її частка у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, гараж є неподільною річчю, спільне володіння та користування майном є неможливим, а припинення права на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки і членам її сім`ї.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частку гаража вартістю 13 750 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, в позові відмовлено.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року, ухваленим за заявою ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд керувався тим, що у зв`язку з розглядом справи  ОСОБА_2  понесла 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких є обґрунтованим і співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, а оскільки в позові ОСОБА_1 відмовлено, то з нього на користь відповідачки слід присудити ці витрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що понесені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу не пов`язані з розглядом справи, а їх розмір є необґрунтованим. Суд першої інстанції не врахував ці обставини та вирішив питання про судові витрати з порушенням установленого порядку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 одала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

20 липня 2020 року між адвокатом Вародою П.Б. і Вірик В.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 32), за умовами якого адвокат Варода П.Б. зобов`язався здійснювати представництво інтересів ОСОБА_2 і надавати їй професійну правничу допомогу в усіх судах України, державних установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні будь-яких питань, які стосуватимуться її прав, обов`язків та інтересів у справі №686/16265/20 за позовом ОСОБА_1 до неї про припинення права на частку у спільному майні (п. 1.1).
Пунктом 1.2 договору про надання професійної правничої допомоги встановлено, що для виконання повноважень, передбачених п. 1.1 цього договору, адвокат наділяється усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом підпису позовної заяви, повної або часткової відмови від позовних вимог, залишення позову без розгляду, визнання позову, оскаржувати рішення і ухвали суду, підписувати всі процесуальні та інші документи, заяви, заперечення, скарги, клопотання, апеляційні та касаційні скарги, звернення, а також витребовувати документи та інші докази.
У п. 3.1 договору про надання професійної правничої допомоги сторони визначили гонорар адвоката за договором у розмірі 5 000 грн.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №138 від 20 липня 2020 року ОСОБА_2 сплатила адвокату Вароді П.Б. ці кошти.
На виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги адвокат Варода П.Б. склав і подав до суду першої інстанції відзив на позов та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, здійснював представництво інтересів ОСОБА_2 у підготовчому засіданні 18 серпня 2020 року та судовому засіданні 12 жовтня 2020 року.
1 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо питання про судові витрати.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон №5076-VI) представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI).
В силу ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:  надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;  представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами .
Як передбачено ст. 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.  Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову – на відповідача;  у разі відмови в позові – на позивача;  у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:  чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;  чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;  дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відповідно до ст. 137 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Зібрані докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_2 понесла обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн. Розмір цих витрат визначений договором про надання професійної правничої допомоги, що укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Вародою П.Б., і не оспорюється сторонами. В суді першої інстанції ОСОБА_1 не ставив під сумнів співмірність понесених відповідачкою судових витрат.
Оскільки в позові ОСОБА_1 відмовлено, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що з нього на користь ОСОБА_2 слід присудити 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи ОСОБА_1 про безпідставність і недоведеність понесення ОСОБА_2 цих судових витрат не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат на професійну правничу допомогу разом з поданням відзиву на позов. Ці докази були досліджені судом, який одночасно з ухваленням рішення не вирішив питання про судові витрати.
Отже, суд першої інстанції правомірно усунув неповноту основного рішення та ухвалив додаткове рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України. Суд не вирішував питання щодо ухвалення рішення про судові витрати в порядку, передбаченому ст. 246 ЦПК України, а тому посилання ОСОБА_1 на порушення цього порядку є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Додаткове рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Щодо судових витрат в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою корить 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в Хмельницькому апеляційному суді.
На підтвердження цих витрат ОСОБА_2 подала квитанцію до прибуткового касового ордера №182 від 12 лютого 2021 року (а.с. 149), згідно якої вона сплатила адвокату Вароді П.Б. 1 000 грн.
За змістом п.п. 1.1, 1.2 договору про надання професійної правничої допомоги адвокат Варода П.Б. зобов`язався здійснювати представництво інтересів ОСОБА_2 у судах всіх інстанцій. Сторони визначили гонорар адвоката за цим договором у розмірі 5 000 грн, які адвокат Варода П.Б. одержав.
Оскільки ОСОБА_2 не надала договір із адвокатом Вародою П.Б. (інший або додатковий), який передбачає підстави та розмір додаткових витрат на професійну правничу допомогу, то ці витрати є необґрунтованими та не можуть бути покладені на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 137, 141, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2020 року – без змін.
Заяву ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Козак О.В.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 5