УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/2997/20 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 43 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів                 Талько О.Б, Миніч Т.І. 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 286/2997/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду
за апеляційною  скаргою Управління патрульної  поліції в  Запорізькій області на рішення  Овруцького районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Гришковець А.П. в м. Овруч
в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 березня 2020 року інспектором першого батальйону першої роти Управління патрульної  поліціїв Запорізькій області сержантом поліції Дробним Артуром Георгійовичем відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. 
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 13 серпня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП закрито за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії працівників органу внутрішніх справ. Такими незаконними діями позивачу було завдано значної шкоди, яка виразились у душевних та психічних стражданнях, що продовжувались тривалий час і потребували значного часу для їх відновлення. Крім того, погіршились стосунки у сім`ї та з оточуючими. Позивач до остаточного розгляду справи пережив стрес, оскільки його робота пов`язана із перевезенням вантажів і неодноразові притягнення до адміністративної відповідальності протягом року могли потягти за собою вилучення водійського посвідчення та втрату роботи.
З урахуванням вищевикладеного просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка завдана незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, кошти в сумі 35000 грн.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2 424 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Запорізькій областіподало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій працівників поліції при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Крім того, постанова Овруцького районного суду Житомирської області від 13 серпня 2020 року, якою скасована постанова інспектора першого батальйону першої роти Управління патрульної  поліціїв Запорізькій області сержанта поліції Дробного А.Г. та закрито провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, не є доказом на підтвердження неправомірності дій працівника поліції. Крім того вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди у суду не було. 
Інші учасники справа правом подати відзив не скористалися.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи установлено, що 10.03.2020 інспектором першого батальйону першої роти Управління патрульної  поліції в Запорізькій області сержантом поліції Дробним А.Г. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2227440, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Зі місту даної постанови убачається, що 10.03.2020 о 22 год. 47 хв. в м. Запоріжжя по вул. Теплична,22 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з причепом   MAGYAR SMFF, державний номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби із неосвітленим державним номерним знаком, чим порушив п.2.9 «в» ПДР України.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.08.2020 у справі №286/752/20 постанова інспектора Управління патрульної  поліціїв Запорізькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КупАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. скасована; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КупАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.6-8).
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Згідно частини третьої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу. 
Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, який на нього був накладений (Постанова КЦС Верховного Суду у справі № 640/16169/17 від 05 лютого 2020 року).
Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2  «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, як незаконні дії щодо позивача призвели до того, що йому було завдано шкоди, яка виявилась у моральних та фізичних стражданнях, оскільки позивачу доводилось доводити свою невинуватість перед судом, необхідність застосування додаткових зусиль для організації свого життя, в результаті позивач переживав неабияке хвилювання та нервовий стрес. Цей розмір шкоди відповідає положенням закону щодо врахування вимог розумності та справедливості, а також не порушує положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».   
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий Судді