Постанова
Іменем України                                                
 
10 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 753/5985/18
провадження № 61-44746св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Сушко Л. П., Сліпченка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 , який є адвокатом, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за надану правову допомогу.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеної 10 жовтня 2016 року між адвокатом ОСОБА_1  та ОСОБА_2   угоди про надання правової (юридичної) допомоги № 10102016/КС/1 позивач прийняв на себе зобов`язання надавати правову допомогу відповідачу в правоохоронних та судових органах всіх рівнів та підпорядкування в Україні та за кордоном, а відповідач - оплатити позивачу гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 
Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, гонорар не сплатив, фактичні витрати, необхідні для виконання договору, не компенсував, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку у добровільному порядку погашена не була.
 
На підставі викладеного, уточнивши в подальшому позовні вимоги, адвокат ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 1 251 485,51 грн за надану правову (юридичну) допомогу та 1 460 219,27 грн фактично понесених витрат, пов`язаних з виконанням договору.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь адвоката ОСОБА_1 1 251 485,51 грн за надану правову (юридичну) допомогу.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь адвоката ОСОБА_1                                     1 456 250,27 грн фактично понесених витрат, у зв`язку з виконанням договору.
 
У задоволенні інших вимог позову відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань за укладеною угодою.
 
Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року рішення місцевого суду скасовано.
Ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постанова апеляційного суду мотивована необґрунтованістю заявлених вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У травні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що сторони в Угоді № 10102016/КС/1 належним чином обумовили предмет договору, його істотні умови, виклали цей договір у письмовій формі та підписали його. Він як адвокат надав відповідачеві правову допомогу, поніс витрати, але клієнт відмовився сплатити йому гонорар та відшкодувати фактично понесені витрати, пов`язані з виконанням договору.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача - адвокат                                Освітня Л. В. просила касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. 
 
Рух справи  в суді касаційної інстанції 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі.
18 грудня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 грудня  2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що 10 жовтня 2016 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Угоду № 10102016/КС/1 про надання правової (юридичної) допомоги (далі - Угода).
 
Згідно з пунктом 1 Угоди адвокат приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення надання власними силами або групи адвокатів правової допомоги клієнту з наступних питань та у таких обсягах, а саме: захист та представництво законних прав та інтересів ОСОБА_2 у цивільних, кримінальних, адміністративних та будь-яких інших справах у будь-яких підприємствах, банках, установах та судах всіх рівнів, прокуратури всіх рівнів і підпорядкування та СБУ, Національного антикорупційного бюро України, Управлінні національної поліції, Головного слідчого управління фінансових розпоряджень Державної фіскальної служби України, міністерствах та відомствах, судах всіх ланок та спеціалізацій України та іноземних країн без обмеження, в тому числі на території Об`єднаного Королівства Великої Британії, Латвії та Сполучених Штатах Америки, а також без виключення у всіх країнах Європейського союзу, у тому числі здійснювати захист інтересів клієнта, у якості його представника (захисника).
 
У пунктах 2 та 3 Угоди сторонами узгоджено обсяг прав та обов`язків позивача, необхідних для ефективного та практичного представництва й захисту законних прав та інтересів відповідача.
 
Відповідно до пункту 4 Угоди за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, який визначається або (і) на основі фіксованої суми, або (іі) на основі фіксованої щомісячної оплати, або (ііі) на основі погодинної оплати. Спираючись на вказане, Сторони погоджуються, що послуги адвоката визначаються у розмірі зазначеного згідно Додатка 1.
 
Відповідно до пункту 5 Угоди, витрати на відрядження оплачуються відповідачем окремо.
 
Згідно з пунктом 6 Угоди, передбачувані (прогнозовані) витрати адвоката у зв`язку із наданням правової допомоги за цією Угодою (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів та відомостей про факти, отримання висновків спеціалістів, технічне забезпечення тощо) сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару та/або відшкодовуються за рахунок сум, сплачених клієнтом у якості гонорару. Якщо відповідні витрати та їх розмір не можуть бути визначені Сторонами на момент укладання цієї Угоди, то вони визначаються, встановлюються та обраховуються ними у майбутньому. При цьому відшкодування таких витрат здійснюється на загальних підставах, визначених цією Угодою.
 
Установлено, що Додаток № 1 до Угоди №10102016/КС/1 від 10 жовтня                2016 року не містить прізвищ, імен, по-батькові або інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у його складенні, та не містить особистих підписів від імені адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2           
 
22 травня 2017 року позивач направив відповідачу рахунок за надані послуги, складений у відповідності до пункту 4 Угоди, з вказівкою на зміст послуг та кількість витрачених годин, поштою, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією та описом вкладення у цінний лист.
 
24 травня 2017 року позивач направив відповідачу акт виконаних робіт та рахунок кур`єрською поштою.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно частини першої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
 
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року                                       № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).
 
Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
 
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
 
Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
 
У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 628 ЦК України).
 
10 жовтня 2016 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Угоду № 10102016/КС/1 про надання оплатної правової допомоги.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
 
Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. 
 
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
 
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
 
Крім того, частиною першою статті 29 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення.
 
Обов`язок клієнта здійснити оплату фактичних витрат, необхідних для виконання договору про надання правової допомоги, також передбачений і приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Із змісту Угоди №10102016/КС/1 від 10 жовтня 2016 року (пункти 4 - 7) убачається, що сторони договору домовились про сплату клієнтом адвокату гонорару за надання правової допомоги та про відшкодування фактичних витрат, необхідних для виконання договору.
Зокрема, відповідно до пункту 4 Угоди за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, який визначається або (і) на основі фіксованої суми, або (іі) на основі фіксованої щомісячної оплати, або (ііі) на основі погодинної оплати. Спираючись на вказане, Сторони погоджуються, що послуги адвоката визначаються у розмірі зазначеного згідно Додатка 1.
 
Додаток № 1 до Угоди №10102016/КС/1 від 10 жовтня 2016 року, що долучений до матеріалів справи, не містить прізвищ, імен, по-батькові або інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у його складенні, та не містить особистих підписів від імені адвоката               ОСОБА_1 та ОСОБА_2           
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач заперечує фактичне виконання угоди, оскільки ніяких конкретних доручень відповідно до угоди не надавав, розмір та порядок оплати не узгоджував. 
 
При цьому сама угода не містить в собі конкретного предмету надання послуг, розмір та порядок їх оплати . 
 
При таких обставинах, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, оцінивши належні та допустимі докази, подані сторонами, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,  дійшов правильного висновку про те, що позивачем належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік та вартість наданих ним як адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання Угоди № 10102016/КС/1 про надання правової (юридичної) допомоги  від 10 жовтня 2016 року.
 
При цьому необґрунтованими є доводи касаційної скарги, стосовно того, що апеляційним судом не були взято до уваги надані позивачем докази щодо передання відповідачу відповідного рахунку та Акта виконаних робіт, рахунок до угоди про надання правової допомоги, докази відправки відповідачу рахунку, розписка про отримання представником відповідача  рахунку, оскільки такі докази є неналежними щодо розміру, порядку визначення, порядку, умов і строків сплати належного, як вважає позивач, із відповідача гонорару та інших виплат. 
 
Інші наведені у касаційні скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                            В. С. Жданова
 
А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко