Постанова
іменем України
 
17 лютого 2021 року  
м. Київ
справа № 495/633/17
провадження № 51-5877км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,                            
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 12016160240003191 щодо
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївки Донецької обл., жителя  АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 цьогоКодексу   ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
За вироком суду  ОСОБА_6  визнано винуватим і засуджено за те, що він 16 жовтня 2016 року близько 13:00 разом із ОСОБА_8 (кримінальне провадження стосовно нього закрито у зв`язку зі смертю), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, направилися до підсобного приміщення кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на АДРЕСА_2 , через незачинені вхідні двері проникли туди та, реалізуючи свій злочинний намір, викрали перфоратор «Макіта», який належить потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 1277,15 гривень.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08 вересня 2020 року вирок місцевого суду  залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_7  – без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості  ОСОБА_6 в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що зі з`ясованих місцевим судом фактичних обставин, з якими погодився і апеляційний суд, не вбачається, що саме ОСОБА_6 вчинив крадіжку за попередньою змовою із ОСОБА_8 , оскільки покладені в основу обвинувального вироку докази є неналежними, недопустимими і не підтверджують вчинення кримінального правопорушення саме його підзахисним. На думку адвоката, вирок суду першої інстанції не відповідає приписам ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).Також зауважує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, всупереч статтям 370, 419 КПК  не надав вичерпних відповідей на всі доводи, викладені у його апеляційній скарзі. 
Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень від учасників судового провадження не надходило. 
У судовому засіданні прокурор  ОСОБА_5 заперечила проти задоволення касаційної скарги, просила судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Наведені доводи в касаційній скарзі про істотні порушення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає слушними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За статтею 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.
У розумінні законодавця, у разі заперечення стороною захисту доведеності винуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину при здійсненні апеляційного провадження має бути ретельно перевірено, чи встановив місцевий суд усі обставини, які згідно зі ст. 91 КПК підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, оскільки обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а протилежне суперечить статтям 17, 373 цього Кодексу. 
Отже, гарантоване обвинуваченому право на справедливий суд означає, що в ході апеляційного перегляду не допускається формального підходу до розгляду аргументів сторони захисту, їхнє спростування повинно бути переконливим із наведенням доказів, оцінка яких відповідає ст. 94 КПК.
Недотримання вказаних положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Під час перегляду вироку щодо ОСОБА_6 апеляційний суд зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 місцевий суд поклав: показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , надані ними в судовому засіданні та інші докази.
Не погоджуючись з обвинувальним вироком щодо ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_7  подав апеляційну скаргу, в якій вказував про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність доказів вчинення саме ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК. Водночас в апеляційній скарзі захисник ставивпід сумнів допустимість доказів, покладених в основу вироку, у зв`язку з чим просив повторно дослідити їх у порядку, визначеному ст. 404 КПК. 
Однак, переглядаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
При цьому, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, апеляційний суд своїх висновків належним чином не мотивував, усіх доводів у  апеляційній скарзі не перевірив, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Зокрема, без уваги апеляційного суду залишилися доводи захисника про те, що в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 місцевий суд, серед іншого, поклав витяг із кримінального провадження № 120161602400003191 від 26 жовтня 2016 року, виписку із журналу єдиного обліку № 13586 Білгород-Дністровського відділу поліції, заяву потерпілого   ОСОБА_10 від 25 жовтня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 25 жовтня 2016 року та фототаблицю до нього, диск CD-R із відеозаписом подій, які відбулися 16 жовтня 2016 року, звіт про оцінку перфоратора «Макіта».
При цьому захисник звертав увагу апеляційного суду, що вказані докази однозначно не підтверджують вчинення саме ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а підтверджують лише факт викрадення перфоратора «Макіта» у  ОСОБА_10 та вартість викраденого майна. 
Крім того, захисник зазначав також, що не були достатньо проаналізовані показання потерпілого ОСОБА_10 , надані в суді першої інстанції, оскільки потерпілий ствердив, що на камерах відеоспостереження бачив, як чоловік з вусами взяв перфоратор і заховав його під куртку, однак це був не обвинувачений  ОСОБА_6 .
Вказавши на неспроможність відповідних доводів захисника, апеляційний суд в ухвалі докладних мотивів свого рішення не навів, не дав оцінки доказам на предмет їх достатності для підтвердження висунутого ОСОБА_6    обвинувачення.  
Належним чином не перевіривши доводів у апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про залишення вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без зміни.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо  ОСОБА_6 – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи, викладені вапеляційній скарзі, за необхідності дослідити докази в порядку ст. 404 КПК та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.  
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                 ОСОБА_3