ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 400/24/20                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого                                Кобаля М.І.,
суддів                                         Беспалова О.О., Степанюка А.Г.
при секретарі                                Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  без участі сторін заяву представника позивача Курси С.А. про ухвалення додаткової постанови у справі за адміністративним позовом  Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» (далі - Позивач, ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт») звернулося до суду із адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відповідач, Центральний ВДВС у м. Черкаси) у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Коломієць І.Г. прийняте у формі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2015 року ВП №46708585 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 року № 2а-1827/11/1470.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» задоволено повністю.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою задоволено адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Визнано протиправною постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46708585 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 року №2-а-1827/11/1470.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції шляхом їх безспірного списання судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1921,00 грн. та 3153,00 грн., загальна сума: 5 074, 00 грн. на користь ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт».
05.02.2021 року на адресу суду від представника позивача Курси С.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат.
Так, у вказаній заяві представник позивача вказує на необхідність стягнення на користь ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 4204 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, яка надавалася позивачу в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 14  000 грн.
Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).
Відповідно до        ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду касаційної скарги ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» понесено витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204,00 грн. Зазначене підтверджується квитанцією №348Т002S9М від 27.10.2020 року (Т.3 а.с.20).
Також, ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» понесено витрати на професійну правову допомогу в розмірі  14 000,00 грн., які складаються з надання послуг в суді першої інстанції (6000 грн.) та надання послуг в суді апеляційної інстанції (8000 грн.).
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи містяться заяви представника позивача оформлені належним чином, з доданими належними доказами, та подані відповідно до норм чинного законодавства про стягнення судових витрат на користь позивача (Т.2 а.с.106-110 і Т.3 а.с.80, 123-128 відповідно).
Вказані витрати понесені позивачем не були враховані судом апеляційної інстанції під час прийняття рішення по суті позовних вимог, а тому підлягають стягненню під час постановлення додаткового рішення у даній справі.
За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5    статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.
Так, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача Курсою С.А. додано належні докази підтвердження витрат ПАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 4204 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася позивачу в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 14  000 грн.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Дослідивши матеріали справи та вказані вимоги представника позивача щодо стягнення на користь позивача судових витрат, а саме: витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 4204 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася позивачу в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 14  000 грн., тобто загальний розмір 18204,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що  вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку, стягнення сплачених позивачем витрат в загальному розмірі 18 204,00 грн. має відбуватися за рахунок відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 242, 252, 308, 310, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача Курси С.А. про ухвалення додаткової постанови - задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (18018, Черкаська обл., м. Черкаси, проспект Хіміків, 50, код ЄДРПОУ 36157425) шляхом їх безспірного списання на користь Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт»  (код ЄДРПОУ 00292356), витрати на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.) сплачений за подання касаційної скарги.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                              А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 05.03.2021 року