ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/1721/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:
від позивача: Остапенко В.М. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №14-201 від 17.05.2019 р.;
представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений у судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2020 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 (повне рішення оформлено і підписано 20.10.2020 суддя Зінченко Н.Г.) у справі №908/1721/20

за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6) 
до відповідача Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, (71630,  м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, вул. Героїв праці, буд. 11)
про стягнення 839 111, 85 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

07.07.2020 Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, про стягнення 839111,85 грн. штрафних санкцій та збитків за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання природного газу  № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018, в тому числі пені в сумі 518318,44 грн., 3 % річних в сумі 104620,63 грн., інфляційних втрат в сумі 74938,52 грн. та збитків в сумі 141234,26 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/1721/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 518 318 грн. 44 коп. пені, 104  620 грн. 63 коп. 3% річних, 74  938 грн. 52 коп. інфляційних втрат, 141 234 грн. 26 коп. збитків та 12  586 грн. 68 коп. судового збору. 
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних за загальний період з 27.12.2018 по 13.11.2019 в розмірі 104620,63 грн. та інфляційних втрат за період з  лютого 2019 по травень 2019 в розмірі 74 938,52 грн. заявлено позивачем обґрунтовано. Заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 518 318,44 грн. за загальний період: 27.12.2018 по 24.10.2019 не порушують норми законодавства, розрахуно виконано  правильно.
Представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання про зменшення пені докази не можуть бути підставою для зменшення розміру пені заявленої до стягнення, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума пені не є надмірно великою порівняно із збитками   позивача, пов`язаними з порушенням відповідачем строків розрахунків за поставлений природний газ за договором постачання природного газу № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство “Дніпрорудненські теплові мережі” подало апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення суду першої інстанції  та прийняте нове рішення, яким зменшити розмір заявлених до стягнення неустойки (пені) до розміру 30% від суми позовних вимог, тобто до 155 495, 53 грн., а в задоволенні стягнення збитків в сумі 141 234, 26 грн. відмовити в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обгрунтовано наступним:
- судом першої інстанції не надана оцінка всім обставинам з якими закон пов`язує зменшення розміру пені та оцінка всіх наявних в матеріалах справи доказах, а саме:
ступінь виконання зобов`язання боржником (в даному випадку зобов`язання боржником - КП «Дніпрорудненські теплові мережі» - виконано у повному обсязі до моменту подання позову);
оцінка фінансового стану 
майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні (в даному випадку КП «Дніпрорудненські теплові мережі» за фінансовими результатами 2019 має збиток, а за 1-й кв. 2020 мінімальний прибуток, який не перекрйває виконання інвестиційної програми на 2020;
не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (в даному випадку на соціальне значення КП «Дніпрорудненські теплові мережі», як підприємства, що здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста).
Чи було отримано кредитором збитки внаслідок порушення виконання зобов`язання боржником та ,відповідно, провести їх співставлення з неустойкою на предмет її «надмірності».
- судом першої інстанції не було зроблено співвідношення заявленого до  стягення розміру пені з розміром збитків отриманих позивачем в наслідок не належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором від 24.10.2018 №6684/18-ТЕ-13. Також не була надана оцінка фінансового стану сторін.
- обов`язковим при вирішенні питання відшкодування збитків є встановлення: наявності та класифікації складу збитків у відповідності до норм ст. 225 ГК України; та чи перевищують розраховані збитки шкоду, завдану внаслідок невиконання господарського зобов`язання.
Але всі ці обставини залишилися поза межами аргументів та доказів, викладених у позові та відповіді на відзив. У зв`язку з чим ми вважаємо, що Прзивач не отримав збитку, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазанчає, що:
- зменшення штрафних санкцій є правом суду, а не обов`язком. При цьому суд має надати відповідну оцінку обставинам справи, у тому числі майновому стану сторін, іншим інтересам сторін тощо. 
- ч.1 ст.233 ГК України не може бути застосована, оскільки містить умову, виключно за виконання якої зменшення пені може бути застосовано - «якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора».
- судом було досліджено доводи обох сторін та звернуто увагу на наступні обставини: відповідальність особи за своїми зобов`язаннями, врахування особливості підприємницької діяльності Позивача та її соціальну значимість, особливості діяльності Відповідача, відсутність доказів ведення претензійно-позовної роботи з контрагентами щодо прискорення розрахунків, застосування до спірних відносин принципу балансу інтересів сторін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 20.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/1721/20. Розгляд справи призначити у судовому засіданні на 16.12.2020 о 12:20 годин.
08.12.2020 представником відповідача заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2020 судове засідання у справі №908/1721/20 з Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” призначене на 16.12.2020 на 12:20 ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку “EasyCon”.
Ухвалою суду від 16.12.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.01.2021 на 12:20 год.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у попередньому судовому засіданні.
18.01.2021 оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

24.10.2018 Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник, позивач у справі) та Комунальним підприємством “Дніпрорудненські теплові мережі” (споживач, відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу № 6684/18-ТЕ-13 (далі - договір).
На виконання умов договору постачання природного газу № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018 у період:  листопад 2018 - березень 2019 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 39135407, 63 грн. 
Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу за вказаний період підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.
На момент розгляду спору у суді першої іцнстанції, заборгованість відповідача за отриманий у період: жовтень - грудень 2018, січень – квітень 2019 року природний газ погашена у повному обсязі. Однак оплата за отриманий природний газ здійснена відповідачем з порушенням строків встановлених п. 6.1. договору. 
В матеріалах справи містяться Операції по Договору № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018 за період з 01-10 -2018 по 29-02-2020, з яких вбачається, що відповідач розрахувався за спірними зобов`язаннями по договору постачання природного газу № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018, але з порушенням строків встановлених договором.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений природний газ за період: листопад 2018 - березень 2019 року за договором постачання природного газу № 6684/18-ТЕ-13 від 24.10.2018 підтверджено матеріалами справи. 
Вказані обставини визнані відповідачем.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених   статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволені заявленного відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 70% до 155495,53 грн і, відповідно, задоволення в повному обсязі заявленої до стягнення пені на суму 518  318,44 грн.
30.07.2020р. в канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області зареєстровано відзив Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” в якому міститься клопотання про зменшення розміру заявленної до стягненя неустойки (пені) до розміру 30% від суми позовних вимог, тобто до 155  495,53 грн (а.с. 92-98).
В обґрунтування поданого клопотання відповідач послався на те, що Комунальне підприємство «Дніпрорудненські теплові мережі» є єдиним підприємством, розташованим на території міста Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста. Відповідно до затверджених видів діяльності, підприємство використовує природний газ виключно на виробництво теплової енергії.
Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Враховуючи загальнодержавне значення роботи бюджетних підприємств, зокрема закладів освіти, підприємство не має права припинити надання на їх об`єкти теплової енергії. Крім того відключення окремих боржників з числа населення, які мешкають у житловому фонді територіальної громади, є неможливим, так як суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правилам користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання».
За таких обставин, КП «Дніпрорудненські мережі» змушене постійно, в необхідній кількості, виробляти теплову енергію та поставляти її на об`єкти споживачів, не дивлячись на наявність у них дебіторської заборгованості за вже отримані комунальні послуги, що призводить до порушення термінів та обсягів плати за надані нашим підприємством комунальні послуги і в свою чергу призводить до порушення термінів оплати по зобов`язанням підприємства за спожитий природній газ.
Заборгованість за послуги з теплопостачання значно перевищує заборгованість перед постачальниками (кредиторами), що в свою чергу не дозволяло провести своєчасні розрахунки з позивачем (Додаток № 3 «Баланс станом на 31.03.2020)
Так відповідно до балансу станом 31.03.2020 дебіторська заборгованість за товари роботи, послуги), рядок 1125 балансу, складає 17 312 тис. грн, тоді як кредиторська, рядок 1615 балансу, 7 955 тис. грн.
В опалювальний період 2018 -2019 заборгованість населення складала 16361,8 тис. грн (Додаток №9 Оборотно-сальдова відомість по розрахункам з населенням» станом на 30.04.2019 тоді як заборгованість перед позивачем за договором 9835540,17 грн (Додаток №10 «Акт звіряння розрахунків станом на 30.04.2019»), що відображено в Балансі за 1 -півріччя 2019 (Додаток № 8).
Відповідач постійно здійснює заходи по стягненню заборгованості. Це твердження підтверджується наступним.          
Відповідачем на рахунку №374 «Розрахунки по претензіям за виконавчими документами» (Додаток № 11) обліковується заборгованість по якої прийняті судові рішення про їх стягнення з боржників. Загалом, станом на 31.03.2020 сума такої заборгованості склала 1 379 012,34 грн.
За 2019 та 1 квартал 2020 по виконавчим документам стягнено з боржників 664 238,56 грн. Повільне стягнення за виконавчими документами також є однією з причин проведення несвоєчасних розрахунків з позивачем.
Також однією з причин росту заборгованості є запровадження з 12.03.2020р. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020р. № 215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS--СоV-2» на усій території України карантину. 
На підставі Розпорядження міського голови м. Дніпрорудне № 76 від 18 березня з 12 год. 01 хв. 18 березня 2020 року до 03.04.2020 року заборонено роботу торгово-промислових ринків, суб`єктів господарювання, які передбачають приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо) інших закладів розважальної діяльності, фітнес центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Введення карантину призвело до зменшення доходів як фізичних так і юридичних осіб, у тому числі внаслідок обмеження роботи певних категорій працівників та їх вимушеного відправлення у відпустку без збереження заробітної плати, що відповідно позначилося на платіжній дисципліні і росту заборгованості всіх категорій споживачів за спожиті комунальні послуги.
Фінансовий стан відповідача на момент розгляду справи також підтверджується звітом про фінансові результати за 1 кв. 2020, рядок 2355, прибуток - 50 тис. грн та звітом про фінансові результати за 2019, рядок 2355, збиток - 109 тис. грн.
В розрахунках планований прибуток визначався як сума коштів, що перевищує суму повної планованої собівартості і спрямовувався на здійснення необхідних інвестицій в необоротні матеріальні активи та нарахування податку на прибуток. Планування складової частини зазначеного прибутку, що передбачається для здійснення необхідних інвестицій, провадилось відповідно до інвестиційної програми погодженої Рішенням Дніпрорудненської міської ради № 44 від 26.03.2020 в сумі 1239,1 тис. грн. Фактично інвестиційна програма станом на 17.07.2020 виконана в сумі 909,9 тис. грн за рахунок власних джерел підприємства, також придбані необхідні матеріали для продовження виконання робіт по інвестиційної програми підприємства на 2020 рік в сумі 154,3 тис. грн (Додатки № 12-14).
Вирішуючи питання про можливість зменшення заявленної до стягення пені колегія суддів виходить з наступного: 
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке передбачене частиною третьою статті 551 ЦК України. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція послідовно викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі     № 917/101/19).
Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заявами по суті справи, відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині стягення пені, АТ «НАК «Нафтогаз України» в свої позовній заяві, зазначає наступне: 
Оплату запереданий газ Відповідач здійснив несвоєчасно та не виконанв зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пунтку 6.1 Договору.
Пункт 8.2 Договору, узгоджується з положеннями статтей 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання». Розрахунок пені, що підлягає стягеннбю за цим договором здійснено у відповідності до вимог статті 232 ГК України з наступного дня, від дня прострочення основного забов`язання.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів визнає такими, що відповідають фактичним обставинам справи дані щодо дат погашення відповідачем заборгованості за зобов`язаннями листопада 2018року – березня 2019року, які наведеному в розрахунку, який додано до позовної заяви , зі змісту, якого вбачається наступне:
Пеня у розмірі 17  993,57 грн, нарахована за зобов`язаннями листопада 2018 року обрахована на заборгованість у розмірі 7  105  458,42 грн станом на 27.12.2018р. Погашення заборгованості відбувалося частковими платежами до 16.01.2019р., найбільша перерва між платежами 8 днів була між платежами 27.12.2018р. та 04.01.2019р. 
Пеня у розмірі 54  568,51 грн, нарахована за зобов`язаннями грудня 2018 року обрахована на заборгованість у розмірі 9  565  150,13  грн станом на 26.01.2019р. Погашення заборгованості відбувалося частковими платежами до 01.03.2019р., найбільша перерва між платежами 4 дні була між платежами 30.01.2019р. та 03.02.2019р.
Пеня у розмірі 79 694,38 грн, нарахована за зобов`язаннями січня 2019 року обрахована на заборгованість у розмірі 10  100 358,191грн станом на 26.02.2019р. Погашення заборгованості відбувалося частковими платежами до 15.04.2019р., найбільша перерва між платежами 7 днів була між платежами 01.03.2019р. та 05.03.2019р.
Пеня у розмірі 131  824,63 грн, нарахована за зобов`язаннями лютого 2019 року обрахована на заборгованість у розмірі 7  607  369,59грн станом на 26.03.2019р. Погашення заборгованості відбувалося частковими платежами до 19.06.2019р. найбільша перерва між платежами 21 день була між платежами 26.03.2019р. та 15.04.2019р.. Разом з цим в цей період часу відбувалося часткове погашення заборгованості за зобов`язаннями січня 2019р.
Пеня у розмірі 2341237,35грн, нарахована за зобов`язаннями березня 2019 року обрахована на заборгованість у розмірі 4  757  070,58 грн станом на 26.04.2019р. Погашення заборгованості відбувалося частковими платежами до 14.11.2019р., найбільша перерва між платежами 60 день була між платежами 26.04.2019р. та 25.06.2019р. Разом з цим в цей період часу відбувалося часткове погашення заборгованості за зобов`язаннями лютого 2019р.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає встановленим, що відповідачем учинялися дії щодо якнайшвидшої оплати спожитого природного газу;
Відповідні висновки суду першої інстанції відносно того, що викладені відповідачем обставини не свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості і здійсненні з його боку конкретних дій щодо вжиття усіх можливих заходів для виконання зобов`язань за спірним Договором, визнаються колегією суддів недоведеними .
Основний борг, на який відбулося нарахування пені є погашеним
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження факту наявності в розпорядженні відповідача інших грошових коштів, які б ним притримувалися і не спрямовувалися на погашення заборгованості.
Як вбачається зі змісту Додатку № 3 «Баланс станом на 30.06.2019р, заборгованість за послуги з теплопостачання значно перевищує заборгованість перед постачальниками (кредиторами), що в свою чергу не дозволяло провести своєчасні розрахунки з позивачем (а.с. 113).
Відповідно до балансу станом 30.06.2019 дебіторська заборгованість за товари роботи, послуги), рядок 1125 балансу, складає 20  167тис.грн на початок звітного періоду та 14  860 тис. грн. на кінець звітного періоду, тоді як кредиторська, рядок 1615 балансу, 15  197 тис. грн. на початок звітного періоду та 4 102 тис. грн. на кінець звітного періоду, відповідно.
В опалювальний період 2018 -2019 заборгованість населення складала 16361,8 тис. грн (Додаток № 9 Оборотно-сальдова відомість по розрахункам з населенням» станом на 30.04.2019 (а.с. 115)  тоді як заборгованість перед позивачем за договором 9835540,17 грн (Додаток № 10 «Акт звіряння розрахунків станом на 30.04.2019»), що відображено в Балансі за 1 -півріччя 2019 (Додаток № 8) (а.с. 116).
Вищенаведене підтверджує, що підприємство відповідача знаходиться в скрутному матеріальному становищі (а.с.90-96);
Відповідачем здійснювалися заходи по стягненню заборгованості. 
Відповідачем на рахунку №374 «Розрахунки по претензіям за виконавчими документами» (Додаток № 11) обліковується заборгованість по якої прийняті судові рішення про їх стягнення з боржників. Загалом, станом на 31.03.2020 сума такої заборгованості склала 1 379 012,34 грн (а.с. 117)
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим наявність добросовісного ставлення відповідача до свого обов`язку зі сплати зобов`язань з оплати поставки природного газу за договором № 6684/18 –ТЕ-13 від 24.10.2018р., який здійснив усі можливі заходи щодо погашення існуючої заборгованості, від відповідальності за порушення умов договору не ухилявся, наявність прострочення під час розгляду даної справи судом не заперечував.
Відповідач не є кінцевими споживачем за спірним договором, а відповідно до змісту пункту 1.2. договору природний газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.
Підприємство відповідача має стратегічне значення для регіону, метою діяльності підприємства є безперебійне постачання споживачам теплової енергії.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині необхідності врахування при прийнятті  рішення у даній справі правових висновків викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.11.2018року у справі №263/15749/16-а (адміністративне провадження №К/9901/19025/18) з розгляду у касаційному порядку адміністративної справи за позовом ОСОБИ_2 до Маріупольської міської ради про визнання незаконною бездіяльності, що виразилась у неприйнятті своєчасно рішення та ненаданні своєчасно адміністративних послуг за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року, оскільки встановлені судами фактичні обставини в зазначеній постанові і у справі № 908/1721/19, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній зі справ суди мають виходити з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.
Доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» щодо наявності у суда права, а не обов`язку застосовувати положення частини 1 статті 233 Господарського процесуального кодексу України спростовуються необхідністю повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, яка передбачена частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
Вирішуючи питання про врахування інтересів позивача, колегія суддів враховує, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення для надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи, бере до уваги наявність у позивача правомірного очікування своєчасної оплати відповідачем спожитого у спірний період природного газу, у відповідності до умов договору.
Разом з тим, враховуючи правове призначення штрафних санкцій , до складу яких, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України належить і пеня, зазначає, що пеня є лише санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем.
В рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України зазначав, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави."
На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах N1-10/2004 від 1 грудня 2004 року та N1-9/2005 від 24 березня 2005 року.
Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги щодо наявності дебіторської заборгованості перед Позивачем з боку Споживачів та несвоєчасність розрахунків з їх боку,   як підстави для відмови в задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру пені   відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать принципам справедливості і розумності.
Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про завдання позивачу збитків державою, яка , покладаючи на АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» спеціальних обов`язків з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації обґрунтованих витрат, з урахуванням предмету і підстав позову відхиляються як такі не входить до предмету докозування у даній справі
Твердження позивача щодо можливості застосування судом положень частини 1 статті 233 Господарського кодексу України виключно у разі , якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора спростовуються положеннями частини 2 статті 233 Господарського кодексу України , яка надає право господарському суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.
Доказів завдання збитків внаслідок порушення строків оплати поставленного газу АТ «НАК «Нафтогаз України» суду не надало.
Колегія суддів апеляційної інстанції констатує, що стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія визнає за можливе частково задовольнити заявлене відповідачем клопотання про зменшення заявленої до стягення пені на 50% до 259  159,22 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до пунтку 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення .
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що  рішення місцевого господарського суду в частині стягнення пені підлягалає зміні, а апеляційна скарга Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/1721/20 – задовольнити частково. 
Резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/1721/20 – в частині стягнення пені змінити, виклавши в наступній редакції:
1. Позов Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі” задовольнити частково.
2. Стягнути з Комунального підприємства “Дніпрорудненські теплові мережі”, (71630, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, вул. Героїв праці, буд. 11; код ЄДРПОУ 32597943) на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ 20077720) 259  159 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 22 коп. пені, 104  620 (сто чотири тисячі шістсот двадцять) грн. 63 коп. 3% річних, 74  938 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн. 52 коп. інфляційних втрат, 141 234 (сто сорок одну тисячу двісті тридцять чотири) грн. 26 коп. збитків та 8  698 (вісім тисяч шістсот дв`яносто вісім) грн. 65 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 12.10.2020 у справі №908/1721/20 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.01.2021

Головуючий суддя                                                    М.О. Дармін

Суддя                                                                       С.Г. Антонік

Суддя                                                                      О.Г. Іванов