УХВАЛА
31 березня 2021 року
м. Київ
 
справа №234/13135/19
провадження №51-1573 ск 21
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                        ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вивчила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14 квітня 2020 року та вирок Донецького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року і
встановила:
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала, із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Адже суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту, і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу, керуючись статями 412-414 КПК України.
Отже, скаржник має зазначити правове обґрунтування заявлених касаційних вимог. При цьому враховувати, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Натомість у поданій скарзі, заперечуючи правомірність засудження ОСОБА_5 , захисник, усупереч законодавчим приписам, ставить під сумнів правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, наголошує на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Окрім цього, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, заперечуючи  законність засудження  ОСОБА_5 , не наводить обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та не визначає, в чому полягає істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування оспорюваних рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 413, 415 цього Кодексу.
Також, у скарзі не відображено, які доводи сторони захисту не було взято до уваги судом апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів уважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 14 квітня 2020 року та вирок Донецького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                           ОСОБА_3