ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/182/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2993/20 Категорія: на ухвалу 	ОСОБА_1  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 лютого 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б.,  Бондаренка С.І., Новікова О.М. за участю секретаря Чуйко А.В. 	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2  на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року, постановленої під головуванням судді Коваль А.Б., по справі за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

                                        в с т а н о в и в :

       В серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху .
Повідомлено позивача про необхідність виправити у строк, що не перевищує п`яти днів з дня отримання копії ухвали недоліків позовної заяви та роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу – визнано неподаною та повернуто позивачу.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставин, що стали підставою для повернення заяви. 
Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви в повному обсязі, тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя постановляючи оскаржувану ухвалу суду, допустив порушення права доступу до суду, а також не врахував, що позовна заява містить основні умови за ст. 175-177 ЦПК України щодо змісту і форми та додаток наявний доказ про право власності, а інші документи знаходяться у відповідача.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України і 177 ЦПК України, а саме, не було додано документів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві та не зазначено наявності у нього або іншої особи оригіналу єдиного доданого письмового доказу, копію якого долучено до позову, а саме дублікату, що має силу оригіналу Договору дарування від 27 травня 1994 року. 
Даною ухвалою також встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня отримання ухвали та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовної заяви, вона буде визнана неподаною та повернута позивачу.
14 серпня 2020 року ОСОБА_2 подано до суду відповідь на ухвалу суду про залишення позову без руху, в якій зазначив, що сумніви щодо місцезнаходження оригіналу дублікату Договору від 27 травня 1994 року не являється підставою для залишення позову без руху. Неповажним є недолік і щодо неподання дубліката договору відповідачу, який володіє ним, як його співвласник по спільному майну. Просив прийняти альтернативний спосіб усунення недоліків в процесі судового розгляду.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу визнано неподаною та повернуто позивачу.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.
Проте такі висновки суду не відповідають нормам процесуального права і нормам матеріального права.
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві просить визнати, що ОСОБА_3 порушує його майнові права на інженерні мережі і зобов`язати додержуватись вимог законодавства та провести разове грошове стягнення у сумі 40 000 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за неправомірне користування мережами. На підтвердження позовних вимог позивачем було надано копію договору дарування від 27 травня 1994 року.
Позивач надав до позовної заяви докази, які на його думку, підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.
Частинами 5 та 6 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно з ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19, провадження № 61-2192св20.
Більше того, питання щодо надання чи витребування відповідного доказу суд має можливість вирішити на стадії підготовчого провадження, а не під час відкриття провадження у справі. У випадку безпідставності заявлених вимог, суд може ухвалити судове рішення про відмову у їх задоволенні, однак не ухвалу про визнання неподаною і повернення позовної заяви.
Крім того, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд першої інстанції може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві.
Положенням п.2 ч.1 ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.
Тобто, питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про відсутність доказів при відкритті провадження, як підстава для повернення позовної заяви, є передчасним таким, що не відповідає процесуальному законодавству.
Відповідно до ст. 6 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Проте на зазначене, суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 серпня 2020 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: