Справа №583/2273/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярошенко Т. О.	
Номер провадження 33/816/4/21 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2020 року водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 15.06.2020 року о 00 годині 16 хвилин в м. Охтирка Сумської області по вул. Перемоги, 87, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирська ЦРЛ» № 115, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що із прийнятим судовим рішенням він не погоджується, оскільки воно було постановлене з порушенням процесуальних норм Конституції та діючого законодавства, містить в собі висновки, що ґрунтуються на припущення та посилання на докази, які є недопустимими.
Стверджував, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки його транспортний засіб працівники поліції не зупиняли, та підстави для зупинки були відсутні, що підтверджується відсутність будь-яких документів – постанов чи протоколів – з боку працівників поліції, що свідчить про незаконність зупинки та перевірки документів.
ОСОБА_1 наголошував на тому, що від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу він не відмовлявся. Вказував, що такий огляд він пройшов, проте показання газоаналізатору, на його думку, не задовольнили працівників поліції, а тому йому було запропоновано проїхати в медичний заклад охорони здоров`я. А оскільки ні його відмови від проходження огляду на місці, ні його незгоди з результатами огляду не було, то ОСОБА_1 вважає, що таким чином працівники поліції порушили вимоги п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що на переконання ОСОБА_1 , свідчить про упередженість співробітників поліції, перевищення ними своїх повноважень та незаконність їх дій.
Звертав увагу ОСОБА_1 і на суперечливість та неоднозначність висновків суду, оскільки в постанові судді зазначено, що в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а в подальшому зазначено, що після перегляду оптичного диску було встановлено, що огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння  було проведено за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820.
Зазначав, що судом було порушено його право на захист, оскільки справу було розглянуто без його участі, і хоча він і був повідомлений про дату та час розгляду справи, проте через виробничі та сімейні обставини, а також у зв`язку із карантинними обмеженнями мав недостатньо часу для укладення угоди з адвокатом.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати та постановити нову постанову, якою провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 

Так, п.2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 136951 від 15.06.2020 року, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, міститься посилання на долучені до протоколу докази. Також, з протоколу вбачається підпис особи відносно якої він складений – ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення останнього з його змістом (а.с. 1);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 115 від 15.06.2020 року відповідно до якого ОСОБА_1 , на момент його огляду – 15.06.2020 року о 01.20 год., перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зокрема, свідок ОСОБА_2 пояснювала, що вона була запрошена в якості свідка під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» громадянином ОСОБА_1 , який у її присутності від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився та виявив бажання пройти освідування у закладі охорони здоров`я.
Свідок ОСОБА_3 пояснював, що був запрошений у якості свідка для освідування громадянина ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на що останній відмовився та забажав проїхати в заклад охорони здоров`я. (а.с. 4-5)
Підстав недовіряти таким показанням і вважати їх надуманими апеляційний суд не вбачає.
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт встановлення в нього ознак алкогольного сп`яніння, та факт того, що він спочатку погодився проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але під час проходження такого огляду намагався ухилитися від правильного проходження такого огляду – спочатку продув газоаналізітор невеликим об`ємом видихуваного повітря, в результаті чого газоаналізатор не надав результату огляду, потім тривалий час просив надати йому запальничку, а після того як почав курити відволікав працівників поліції питаннями та розмовами. Надалі знову дув у газоаналізатор незначним об`ємом видихуваного повітря через що газоаналізатор не надавав результату огляду. В подальшому, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я, на що він погодився та проїхавши до медичного закладу пройшов такий огляд за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані матеріали та пояснення свідків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Що стосується доводів ОСОБА_1 відносно того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то вони спростовуються вищенаведеними відеофайлами із записом обставин події від 15.06.2020 року.

Крім того, вказаним відео спростовуються і доводи апеляційної скарги відносно наданих свідками письмових пояснень, в яких вони зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 хоча і намагався проходити такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу – газоаналізатору, проте всіма способами протидіяв проходженню ним такого огляду – дув в газоаналізатор невеликим об`ємом повітря, недостатнім для проведення аналізу, відволікав працівників поліції запитаннями та розмовами, що на переконання суду апеляційної інстанції, вірно було оцінено співробітниками поліції як пасивна відмова ОСОБА_1 від проходження ним огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти йому огляд в медичному закладі охорони здоров`я.

Також, вказаним відео підтверджується, що під час доставлення ОСОБА_1 працівниками поліції до медичного закладу охорони здоров`я, на запитання співробітників поліції щодо алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , останній перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечував.
Щодо тверджень апеляційної скарги відносно безпідставності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції знаходить їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки із вказаного відео вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупиняється на узбіччі та під час спілкування з поліцейськими, водію було повідомлено про його рух з увімкненим дальнім світлом, про що ОСОБА_1 ними був попереджений, і відповідно постанова про це інспекторами не складалась. Крім того, ОСОБА_1 при оформленні протоколу про адміністративну відповідальність про безпідставність зупинки транспортного засобу не заявлялось, а наполягати на вказаних обставинах ОСОБА_1 почав лише під час апеляційного провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що судом було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки суд розглянув справу без його участі, і що він не встиг укласти договір про надання правової допомоги і мав інші обставини, які завадили йому з`явитися до суду першої інстанції, то суд апеляційної інстанції оцінює їх критично, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 особисто був попереджений про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка від 26 червня 20202 року з його особистим підписом. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило, а тому на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 . 
Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав. Упередженості суду першої інстанції при розгляді матеріалів справи апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік – залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.