Справа № 127/18959/20
Провадження № 22-ц/801/214/2021
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року	Справа № 127/18959/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року, ухвалене суддею Іщук Т.П. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У вересні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 10.04.2008 у розмірі 11 556,11 грн станом на 13.08.2020 та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 підписала заяву №б/н від 10.04.2008.
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
У порушення умов кредитного договору, у відповідача станом на 13.08.2020 виникла заборгованість у загальному розмірі 11 556,11 грн, яка складається з наступного: 11 556,11 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, в тому числі по ст. 625 ЦК України, а також штрафами.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність розміру заборгованості відповідача по кредитному договору, і такий висновок є обґрунтованим, так як базується на повному та детальному дослідженню обставин, встановлених судом.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання заяви. У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 видано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у сумі 100 гривень, базова процентна ставка за кредитом становить 1,9 % на місяць на залишок заборгованості (а.с.13). 
Факт отримання кредитних коштів та користування ними ОСОБА_1 , яка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, не заперечувався.
Судом першої інстанції було детально досліджено розрахунок заборгованості і встановлено, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (збільшений розмір яких сторонами не узгоджувався) і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За рахунок тіла кредиту були погашені збільшені відсотки в сумі 20586,88 грн, відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (20586,88 грн – загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту). Збільшені відсотки, при погашені їх за рахунок тіла кредиту, нараховувалися на тіло кредиту збільшене за рахунок збільшених розміру відсотків.
Також суд виходив з того, що сума збільшених відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту, не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом, оскільки сторони не обумовили в письмовому вигляді збільшення розміру відсотків. Крім того, вказана сума 20568, 88 грн значно (майже в два рази) перевищує суму простроченого тіла (11 556,11 грн), яку позивач просить стягнути з відповідача.
Отже, суд встановив незаконне збільшення в односторонньому порядку відсотків та незаконну «капіталізацію відсотків», яка може застосовуватися лише за договором банківського вкладу, і не можлива за договором позики (кредиту).
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про не доведеність позивачем заборгованості по тілу кредиту та відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактично в апеляційній скарзі банк не спростовує висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту, і взагалі не намагався спростувати (заперечити) обставин, встановлених та описаних судом. В скарзі апелянт зазначає лише про безпідставну відмову суду у стягненні заборгованості за відсотками, в тому числі по ст. 625 ЦК України, а також штрафами.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а стягнення заборгованості по процентам та штрафів не було предметом даного позову.
Як вбачається з описової частини позову, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.04.2008, а саме заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 556,11 грн станом на 13.08.2020.
В апеляційній скарзі банк зазначає, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору, однак, при ухваленні рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем заявленого до стягнення розміру заборгованості, а не про недоведеність існування між сторонами кредитних правовідносин.
Безпідставними також є твердження апелянта щодо того, що суд не перевірив наданий банком розрахунок та, у разі незгоди з ним, не навів власний розрахунок, оскільки, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що суд детально перевірив наданий позивачем на підтвердження позовних вимог розрахунок та, взявши його до уваги, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
При цьому, апелент не зазначає, яку частину розрахунку суд мав взяти до уваги, і не спростував розрахунки суду власними розрахунками.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук