Номер провадження: 33/813/331/21
Номер справи місцевого суду: 523/18162/20 
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 року                                                                                м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2020 року

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 20 коп. 
       Після цього постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2020 року була виправлена описка допущена в резолютивній частині постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2020 року і абзац перший резолютивної частини постанови викладений у наступній редакції: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 грн.»

Постановою суду першої інстанції від 18 грудня 2020 року встановлено, що 07 жовтня 2020 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин ОСОБА_1 знаходячись в павільйоні № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2, обслуговував клієнтів без захисної маски, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641«Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19».
За цим фактом, співробітниками Суворовського ВП ГУНП в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 - 07 жовтня 2020 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №195913 за ст.44-3 КУпАП України.
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанови від 18 та 24 грудня 2020 року та направити справу до Комінтернівського районного суду м.Одеси на новий судовий розгляд. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що копії постанов він отримав лише 11 лютого 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту оскарженої постанови убачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні під час розгляду його справи, надав пояснення щодо фактичних обставин правопорушення, що ставиться йому у провину, а також він визнав свою вину. 
Судом першої інстанції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок та строки апеляційного оскарження постанови суду.
Разом з тим апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції лише 15 лютого 2021 року, тобто поза межами 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановлено ч.2 ст.294 КУпАП
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, проте не наводить будь-яких причин, які обґрунтовують поважність причини пропуску строку майже на два місяці.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Звертаючись з апеляційною скаргою, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 18 грудня 2020 року в установлений законом строк.
Докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску цього строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2020 року, якою його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду          О.О. Толкаченко