П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 490/1663/20	

                                                                                                                                    Головуючий першої інстанції Чулуп О.С.
                                                                                                 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв                                                                                                                                     
                                                                                                            Повний текст судового рішення складений 28.10.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Голобородько Д.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до   Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
28.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2247807 від 15.03.2020р. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2020р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а позивач на підтвердження своїх доводів та вимог не надав до суду жодних належних та допустимих доказів.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішені справи вимог законодавства, неповне з`ясування обставин справи, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2020р. поліцейським 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколайській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Мирончук О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №2247807, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП   та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.
Як вбачається зі змісту постанови, інспектором встановлено, що 15.03.2020р. о 10:23 годині водій ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі  Honda CR-V, д/н НОМЕР_1 , по просп. Боявленському в м. Миколаєві зі швидкістю 80 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. /а.с.7/
Не погоджуючись з притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог з наступних підстав. 
Згідно ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, за змістом   ст.222 КУпАП   органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч.2 ст.122 КУпАП).
Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 258 КУпАП передбачено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог   статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог   статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч.5   ст.258 КУпАП).
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена   наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395   (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853).
Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті   121, статтями   121-1,   121-2, частинами першою, другою і третьою статті   122, частиною першою статті   123, статтею   124-1, статтями   125,   126, частинами першою, другою і третьою статті   127, статтями   128,   129, статтею   132-1, частинами шостою і одинадцятою статті   133-1, частинами першою, другою і третьою статті   140 КУпАП.
Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно  з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3  Правил дорожнього руху  затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306  (надалі -  ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 12.4. ПДР визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що позивач притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1   ст.122   КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський мав право винести постанову без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, є рух на транспортному засобі  Honda CR-V, д/н НОМЕР_1 , по просп. Боявленському в м. Миколаєві зі швидкістю 80 км/год, тобто більшою на 30 км/год ніж дозволено ПДР.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме перевищення швидкості встановлено технічним приладом ТгиСАМ ТС000760. /а.с.7/
Згідно фотофіксації з приладу TruCam ТС000760, 15.03.2020р. транспортний засіб Honda CR-V, д/н НОМЕР_1 , рухався по просп. Боявленському в м. Миколаєві зі швидкістю                80 км/год, /а.с.46/
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Так, відповідно до наявного у матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16644 від 30.09.2019р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000760, відповідає вимогам технічної документації, і це свідоцтво дійсне до 30.09.2020р. /а.с.31/
Саме за допомогою цього вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 з серійним номером - №ТС000760, була виміряна швидкість руху транспортного засобу позивача, про що і було зазначено посадовою особою відповідача в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.
Правомірність використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018р. №04/02/03/-3008. який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. /а.с.17/
Згідно Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Таким чином, наявність сертифікату, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу свідчить про необґрунтованість апелянта про неправомірність застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam.
Фіксація таким приладом перевищення позивачем допустимої швидкості руху у населеному пункті свідчить про порушення ним п.12.4. ПДР, а отже і про правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.
На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.272, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від  28 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.