Ухвала
12 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 202/6928/15-ц
провадження № 61-1507ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», в інтересах якого діє Денисюк Світлана Олександрівна, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
26 січня 2021 року подана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», в інтересах якого діє Денисюк С. О., на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга подана на судові рішення, ухвалені у малозначній справі.
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені судовими рішеннями, при розгляді іншої справи. 
Дослідивши зміст касаційної скарги, касаційний суд доходить висновку про наявність підстав вважати, що розгляд касаційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» забезпечить єдність судової практики і є пріоритетним у порівнянні з малозначним характером справи.
Зазначені доводи заявника є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Доводи касаційної скарги свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції.
Обґрунтування касаційної скарги позбавленням можливості спростуватиобставини, встановлені оскарженими судовими рішеннямипри розгляді інших аналогічних справ не підтверджують наявність виключень, визначених підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Верховний Суд виходить із того, що наведене заявником твердження не дає підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не зазначено, в яких саме справах, що перебувають на розгляді в судах, воно позбавлене можливості спростувати обставини, в чому полягає така неможливість. Виключно вказівка на таке виключення у касаційній скарзі не може свідчити про наявність підстав для розгляду справи по суті судом касаційної інстанції, оскільки правове значення, у разі відповідного обґрунтування права на касаційне оскарження, має неможливість спростувати обставини, встановлені саме оскарженими судовими рішеннями при розгляді іншої справи, що припускає звільнення від доказування.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень мотивоване тим, що постанову суду апеляційної інстанції заявником отримано 4 січня 2021 року. До касаційної скарги на підтвердження зазначеного додано копію конверта, в якому Дніпровським апеляційним судом заявнику направлено копію оскаржуваної постанови. 
Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, щовказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень підтверджена наданим доказом, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. 
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, оскільки касаційна скарга подана заявником протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії оскаржуваної постанови.
Проте касаційне провадження не може бути відкрито з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Касаційна скарга заявника не у повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.
Підставою касаційного оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року заявник визначає недослідження судами зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої 
статті 389 цього Кодексу.
Заявник не визначив підстави касаційного оскарження, передбачені 
пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою. 
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» строк на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року у цій справі. 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», в інтересах якого діє Денисюк Світлана Олександрівна, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2020 рокузалишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Суддя                                                                                                                        С. О. Карпенко