Справа № 301/1194/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        03 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання Терпай С.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Янковська Діана Василівна, на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області про призначення судової земельно-технічної експертизи, постановлену 12 серпня 2020 року головуючою суддею Пітерських М.О., за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Коваленко Олександр Миколайович до ОСОБА_1 , Великораковецької сільської ради, де третьою собою на боці першого відповідача виступає Відділ в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконною технічної документації по відновленню меж земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки і визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко О.М., звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 , Великораковецької сільської ради, де третьою собою на боці першого відповідача є Відділ в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконною технічної документації по відновленню меж земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки і визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. 
Одночасно ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко О.М. просили в позовній заяві про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, проведення якої слід доручити судовому експерту Павлич О.В.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи задоволено та призначено в справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Павличу О.В. 
На вирішення експерта поставлено чотири питання, які стосуються земельних ділянок, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Янковська Д.В., подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Мотивує свої вимоги тим, що при заявлені позивачем клопотання про призначення експертизи, остання намагається перекласти свої обов`язки по доказуванню та доведеності свого позову на суд. У позивача відсутня розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, а тому надати відповіді на поставлені позивачем питання є неможливим. А звідси, вважає безпідставною та необґрунтованою ухвалу суду про призначення судової земельно-технічної експертизи. Основним завданням земельно-технічної експертизи є визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до право-встановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Оскільки позивачка не надала оригінал чи посвідчену копію відповідної технічної документації із землеустрою на свою земельну ділянку то експерт неспроможний буде повноцінно провести судову земельно-технічну експертизу. Наведене доводить незаконність винесення судом ухвали про призначення експертизи в порушення норм процесуального права та неповного з`ясування обставин справи. Судовий експерт обраний судом в супереч того, що взаємна згода між сторонами з приводу вибору експерта та/або експертної установи не була досягнута. За цих обставин суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо самостійного визначення експертної установи. Судом першої інстанції в порушення вимог норм процесуального та матеріального права залучено до участі у справі на стороні відповідача третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, який не являється юридичною особою і не може бути учасником справи. Тому, судом першої інстанції неправильно визначено в ухвалі процесуальний статус учасника справи. За наведених обставин, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення передчасної та помилкової ухвали про призначення експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу з боку інших учасників справи не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вважає, що при реєстрації права власності на належну відповідачці земельну ділянку були порушені межі належної їй земельної ділянки, а саме, зменшилась площа її ділянки, змінилася конфігурація меж, а також частина земельної ділянки ОСОБА_1 фактично проходить по належному їй будинку. 
Крім того, ОСОБА_2 вказувала, що технічна документація ОСОБА_1 на відновлення меж земельної ділянки суперечить законодавчим вимогам. Вказане порушує її право на вільне володіння та розпорядження наявним нерухомими майном, внаслідок чого вона позбавлена можливості виготовити документацію на належну їй земельну ділянку.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про призначення експертизи, мотивував своє рішення тим, що оскільки для перевірки доводів позивача та заперечень відповідача потрібні спеціальні знання, то наявні правові підстави для призначення та проведення судової експертизи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - докази порушення права позивача на користування та володіння належною їй земельною ділянкою), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні, які саме перешкоди чиняться позивачу.

За правилом ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до положень статі 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За правилом частин 1, 2, 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання позивача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити, чи накладаються земельна ділянка позивача із земельною ділянкою відповідача та чи збільшилась земельна ділянка відповідача за рахунок земель позивача, що входить в предмет доказування по даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що за відсутністю у позивача правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на земельну ділянку призначення в даній справі експертизи є недоцільним, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а тому суд вірно вирішив клопотання щодо призначення експертизи.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність згоди між сторонами з приводу вибору експерта та експертної установи, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільки відповідачем не надано доказів як в суді першої, так і апеляційної інстанції які б вказували на упередженість експерта Павлича О.В . 

Також доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права при залучені до участі в справі на стороні відповідача третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, який не являється юридичною особою і не може бути учасником справ, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки предметом апеляційного розгляду є ухвала про призначення в справі експертизи. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 352 ЦПК України). 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Янковська Діана Василівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року про призначення судової земельно-технічної експертизи, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 09 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: