ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3963/20                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  03 березня 2021 року                                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Баришівської селищної ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Веселинівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської сільської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Веселинівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської сільської ради (далі - відповідач), в якому просив:
- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі Веселинівського навчального - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І - II ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради (код ЄДРПОУ 20619635) за адресою: Київська обл., Баришівський р-н, с. Веселинівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 90, шляхом зобов`язання Відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті № 36 від 07.02.2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року позов було задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що внаслідок прийнятого спірного рішення у засновника - Баришівської селищної ради виникають додаткові обов`язки щодо фінансування робіт по впровадженню систем протипожежного захисту та інших заходів, необхідних для відновлення  роботи закладу Веселинівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради; здійснення видатків на закупівлю обладнання, необхідного для відновлення роботи закладу; забезпечення учнів закладу для продовження навчання на відповідному рівні в інших закладах освіти, підпорядкованих Баришівській селищній раді.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи 07.02.2020 року на підставі наказу ГУ ДСНС України в Київській області №127 від 31.01.2019, посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) №1057 від 31.01.2020 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Веселинівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської сільської ради. 
За результатами проведення перевірки складено Акт №36 від 07.02.2020 щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Так, перевіркою встановлено 13 порушень, що можуть призвести до пожежі.
Наявність встановлених в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. 
Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, зокрема, належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
За приписами частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Згідно ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок до закону.
У відповідності до ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Положеннями частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;  нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. 
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).
При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було проведено перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт №36 від 07.02.2020, яким зафіксовано наступні порушення:
1.          Дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності.
2.          Захист будівель від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів не виконано відповідно до вимог ДСТУ БВ.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд».
3.          Пожежні щити не доукомплектовано шанцевим інструментом та первинними засобами пожежогасіння згідно норм: вогнегасники - з шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.
4.          Територію об`єкта, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности».
5.          Приміщення школи не обладнані системою пожежної сигналізації (відповідно до пункту 7.3., додатку А, таблиці А-1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»).
6.          Приміщення школи не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей типу СО-3 (відповідно до пункту підпункту 5.1., пункту 5, таблиці Б.1, додатку Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
7.          Двері евакуаційних виходів не обладнані пристроями для відкривання їх із середини без ключа у разі пожежі (відповідно до пункту 7.2.10 ДБН В.1.1-7:2016).
8.          Люк виходу на горище не виконаний протипожежними 2-го типу (відповідно до пунктів 6.2., 6.4., таблиці 3, ДБН В.1.1.7-2016).
9.          Біля люку виходу на горище металева драбина не закріплена (відповідно до  пункту 8.6 ДБН В.1.1.7-2016).
10.          На вікнах школи встановлено глухі грати, які не розкриваються, не розсуваються і не знімаються.
11.          Приміщення не в повній мірі забезпечені первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) відповідно до норм належності.
12.          Посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від  26 червня 2013 року №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»
13.          Заклад не  забезпечений необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння відповідно до ДБН В.2.5-74:2013.
Вказаний Акт перевірки підписаний без зауважень відповідачем - директором навчального закладу. 
Станом на день ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, як і на момент перегляду оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували усунення усіх виявлених під час перевірки порушень вимог пожежної безпеки, що стали підставою для звернення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до суду для застосування заходів реагування, як і доказів, що зазначені у акті перевірки порушення не створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Тобто, жодне встановлене в акті перевірки №36 від 07.02.2020 порушення відповідачем не усунуто.
Крім того, колегія суддів зазначає, що встановлені позивачем порушення не є формальними та можуть створювати реальну загрозу для життя та здоров`я людей, а тому, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про необхідність застосування заходів реагування.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
При цьому колегія суддів враховує, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення експлуатації будівлі Веселинівського навчального - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І - II ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.
Крім того, такий захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.
У постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 560/639/19 Верховний Суд наголосив на тому, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. 
Як вбачається апеляційна скарга подана особою, яка не приймала участь в суді першої інстанції, однак яка вказує, що оскаржуване рішення впливає на її права.
Разом з тим, вказана апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань висновків суду першої інстанції, або ж посилань щодо його незаконності.
Отже, доводи апеляційної скарги Баришівської селищної ради не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Баришівської селищної ради залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Баришівської селищної ради залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: