П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/4059/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив:
- визнати рішення, дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року протиправними та дискримінаційними;
- зобов`язати відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 - відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у відкритті провадження в даній адміністративній справі, з тих підстав, що спірні правовідносини вирішені судом в адміністративній справі № 653/2918/17. Зокрема, апелянт наголошує, що позовні вимоги за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року судом у справі № 653/2918/17 за позовом ОСОБА_1 були залишені без розгляду, тобто питання щодо наявності у позивача права на виплату пенсії за спірний період судом не досліджувалося, а тому, на думку позивача, його порушене право на виплату пенсії підлягає судовому захисту. 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив визнати незаконною відмову відповідача у поновленні і виплаті пенсії та зобов`язати відповідача провести поновлення пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року - шляхом призначення її на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року, у справі № 653/2918/17, позов ОСОБА_1  - задоволено частково.
Визнано противоправною відмову Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в поновленні нарахування та виплати пенсії та зобов`язано Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити нарахування з 22 лютого 2017 року та виплачувати з 22 лютого 2017 року пенсію ОСОБА_1 в розмірі не меншому за прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ст. ст. 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у зв`язку зі змінами пенсійного законодавства.
Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року  - залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого КАС України.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року - без змін. 
Ухвалою Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, від 02 травня 2018 року - відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року.
Позивач, вважаючи порушеним його право на отримання пенсійних виплат за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року, а також, вважаючи дії та бездіяльність відповідача дискримінаційними, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що є така, що набрала законної сили постанова Генічеського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2017 року щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною відмову відповідача у поновленні виплати пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України підстави для відкриття провадження у справі відсутні.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого. 
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про протиправність відмови управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі у виплаті позивачу пенсії та просить зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області вчинити певні дії - здійснити  виплату позивачу пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 22 лютого 2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.
При цьому, слід зазначити, що правомірність відмови управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі у поновленні виплати у спірний період вже була предметом адміністративного позову, заявленому в межах справи № 653/2918/17. 
З цього приводу колегія суддів вважає необхідним зазначити, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж самі позовні вимоги, з тих самих підстав або оспорювати в іншому процесі  встановлені судом факти і правовідносини.
Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у постанові від 09 жовтня 2018 року по справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . 
Колегія суддів вважає, що ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги позивача.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги, слід зазначити, що відповідно до пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.03.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.