Апеляційне провадження № 22-ц/824/2545/2021               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 лютого 2021 року                                                                                              м. Київ
Унікальний номер справи 761/13085/14-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,  за участю секретаря  судового засідання Кузнєцової В.В.,
учасники справи:
скаржник -                            ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:           заступник начальника Центрального міжрегіонального управління - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувало Михайло Степанович,
                                               Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-банк»,
                                               Старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренко Олександр Сергійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,
на ухвалу   Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року, постановлену  в приміщенні  суду під головуванням судді Притули Н.Г., -

В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2020  року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувала М.С., у якій просить визнати протиправними дії заступника начальника щодо видачі та направлення керівникам відділів державної виконавчої служби у м.Києві доручення від 15.06.2020   у частині закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170, зобов`язати заступника начальника відкликати вказане доручення у частині закінчення без виконання виконавчого провадження № 45340170, а також зобов`язати управління в десятиденний строк письмово повідомити суд та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами цієї скарги.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у Подільському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04.11.2014  Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ПАТ «Актив Банк» на його користь вкладу в сумі 19 400,00 доларів США, трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 2 656,88 грн.
 15.06.2020  заступником начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувалом М.С. на виконання доручення директора Департаменту ДВС МЮ України видано доручення, яким зобов`язано керівників відділів державної виконавчої служби у м.Києві надати інформацію по виконавчим провадженням. 
Вважав, що дії заступника начальника щодо видання та направлення вказаного доручення у частині закінчення без виконання виконавчого провадження № 45340170 є неправомірними, оскільки вони суперечать вимогам закону.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з  вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу та, вказуючи на  порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та  постановити нову про задоволення скарги.
На обґрунтування  доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, оскільки перенаправлення начальником Управління до підлеглих органів ДВС листа ФГВФО від 28.05.2020 з вимогами закінчити виконавчі провадження вже само по собі є прихованою, але цілком однозначною вказівкою закінчити наведені в листі виконавчі провадження без виконання і порушує його право, як стягувача, на виконання остаточного судового рішення.
В основу оскаржуваного судового рішення покладено неналежний, недопустимий та недостовірний доказ, а саме копію Доручення від 15.06.2020 № 17596/1.420. Судом немотивовано відхилено клопотання про витребування оригіналу вказаного Доручення.
Про недостовірність вказаного доказу свідчить те, що копія вказаного Доручення не містить реєстраційного індексу. Вказане Доручення не оформлено на бланку, не містить відмітки про виконання. До того ж, копію спірного Доручення засвідчено відбитком гербової печатки, хоча при засвідченні копій гербова печатка не проставляється. 
 У поясненнях на апеляційну скаргу представник ФГВФО - Кузьмік Д.В. просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що відповідно до п.2 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Тому приписи статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012, не позбавляють права начальника відділу відповідного органу державної виконавчої служби здійснити заходи щодо перевірки законності дій/бездіяльності державного виконавця.
Дії начальника ЦМУ управління ЗПВР у м.Києві Сувало М.С. були вчинені у порядок та спосіб, передбачені Типовим положенням про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь МЮУ.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення його скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлені належно.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає  розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи  та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Подільському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 45340170 з примусового виконання виконавчого листа № 761/13085/14, виданого 04.11.2014  Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ПАТ «Актив Банк» на користь   ОСОБА_1   коштів в сумі 264 089,06 грн.
15.06.2020 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувалом М.С. на виконання доручення директора Департаменту ДВС МЮ України № 1808/20.4.2/32-20 від 10.06.2020, видано доручення, яким зобов`язано керівників відділів державної виконавчої служби у м.Києві надати інформацію по виконавчим провадженням.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заступник начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сувал М.С. діяв у відповідності до вимог закону та в межах своїх повноважень, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що з боку останнього права чи свободи ОСОБА_1 вказаними діями порушені не були. 
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, пунктом 9 Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 р. № 1183/5 (далі - Положення) визначено, що Управління очолює заступник начальника міжрегіонального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень (далі - начальник Управління).
Відповідно до п. 2 Положення, Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства юстиції України, дорученнями Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту, наказами міжрегіонального управління юстиції, а також цим Положенням.
Пунктом 10 Положення визначено повноваження начальника Управління, а саме начальник Управління, у тому числі:
- очолює Управління, здійснює керівництво його діяльністю, діяльністю Відділу, за дорученням Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, начальника відповідного міжрегіонального управління юстиції представляє Управління у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний Міністру юстиції України, його заступникам, директору Департаменту, начальнику відповідного міжрегіонального управління юстиції за організацію та результати діяльності Управління;
- забезпечує виконання Управлінням, Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції;
- забезпечує здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону;
- організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних із діяльністю Управління та Відділу, проводить особистий прийом громадян;
- організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Управління відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства.
Разом з тим, відповідно до п.4 Положення, Управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого:
- організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - Відділ);
- здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями;
- розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних із виконанням рішень, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.
Діючи в межах визначених повноважень, на виконання доручення директора Департаменту ДВС МЮУ № 1808/20.4.2/32-20 від 10.06.2020 заступник начальника ЦМУ - начальник УЗ ПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Сувало М.С. видав доручення від 15.06.2020 та зобов`язав керівників відділів ДВС у м.Києві надати інформацію по виконавчим провадженням.
До того ж, відповідно до п.2 ч.3 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим законом.
Тобто, приписи вказаної статті та Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України не позбавляють права начальника відділу відповідного органу державної виконавчої служби здійснити заходи щодо перевірки законності дій/бездіяльності  державного виконавця. 
Досліджений в судовому засіданні оригінал доручення і копія доручення від 15.06.2020 є ідентичними, а тому сумніви ОСОБА_1 в неналежності копії доручення є не підтвердженими, а доводи апеляційної скарги щодо недостовірності та недопустимості вказаного доказу не заслуговують на увагу.
Окрім цього, зі змісту вказаного доручення апеляційний суд не вбачає вказівки щодо закінчення без виконання виконавчих проваджень, у тому числі і виконавчого провадження № 45340170, на що посилався ОСОБА_1 як  в свої скарзі, поданий до суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, та не заперечувалося і скаржником, що виконавче провадження на час розгляду скарги, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, є відкритим та виконавцем вчиняються відповідні заходи для примусового виконання рішення.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з боку заступника начальника ЦМУ - начальника УЗ ПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Сувала М.С. не було вчинено дій, спрямованих на порушення прав чи свобод  ОСОБА_1 . У зв`язку з вищенаведеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для зобов`язання управління в 10-денний строк письмово повідомити суд та ОСОБА_1 про виконання ухвали за результатами розгляду сказаної скарги.
Наведені в апеляційній скарзі доводи повністю збігаються з доводами скарги на дії заступника начальника щодо видачі та направлення керівникам відділів державної виконавчої служби у м.Києві доручення від 15.06.2020, яким надано вірну правову оцінку в суді першої інстанції, а тому не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції в силу положень статті 367 ЦПК України.
Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.                  
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову у відкритті провадження з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 1 березня 2021 року.
 
Суддя-доповідач       
 
Судді: