Постанова
Іменем України
 
16 лютого 2021 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/4197/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Кравець В.А., Желепи О.В., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
 
на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про поворот виконання рішення суду
 
від 26 листопада 2020 року
 
в складі судді Мазура Ю.Ю. 
 
у справі №752/19803/20 Голосіївського районного суду м. Києва
 
за заявою ОСОБА_1 
 
про поворот виконання рішення суду
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
                                                              В С Т А Н О В И В: 
 
22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 у справі №752/19803/17 шляхом повернення йому стягнутих з нього грошових коштів у розмірі                 44 220,46 грн в порядку примусового виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Як на підставу повороту виконання рішення суду посилався на те, що заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" борг у розмірі  40 108,60 грн та 1600,00 грн судового збору, ухвалою цього ж суду від 20.06.2019 скасовано та 02.07.2020 ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Зазначив, що станом на 01.05.2020 у нього відсутня заборгованість за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа, виданого судом на виконання заочного рішення від 16.03.2018 у даній справі.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року заяву задоволено.
Здійснено поворот виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 у справі №752/19803/17 шляхом повернення ОСОБА_1 стягнутих грошових коштів у розмірі 44 220 грн 46 коп. по примусовому виконанню заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 у справі №752/19803/17 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано виконавчий лист про повернення  ОСОБА_1 стягнутих коштів, відповідно до постанови Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження №56873698 на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 у справі №752/19803/17.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, АТ КБ "ПриватБанк", подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 не надав суду належних доказів для здійснення повороту виконання рішення суду. Натомість, суд мотивував свою ухвалу лише скасуванням заочного рішення та відкриттям виконавчого провадження.
 
Також, судом не враховано, що боржник сплатив кошти на рахунок виконавчої служби, а не на рахунок АТ КБ "ПриватБанк". Докази перерахування коштів від виконавчої служби до                                 АТ КБ "ПриватБанк" відсутні в матеріалах справи, у зв`язку з чим і відсутні підстави для стягнення таких коштів з Банку.
 
За наведених обставин, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2020 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.
 
АТ КБ "ПриватБанк", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.
 
Заявник ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
За змістом ч. 1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.
Відповідно до п. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640сво18).
Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від                 16 березня 2018 року задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.04.2014 у розмірі 40 108 грн 60 коп. та стягнуто судовий збір в розмірі 1600 грн 00 коп.
 
18 квітня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №752/19803/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" коштів в сумі 40 108,60 грн.
 
30 липня 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацьким Ю.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження                             ВП №56873698 з примусового виконання виконавчого листа №752/19803/17 від 18.04.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" коштів в сумі 40 108,60 грн.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2019 скасовано заочне рішення від 16.03.2018 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
02 липня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 108 грн 60 коп.
Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплати щодо заявника за постановою від 27.11.2018 ВП №56873698, станом на 01.10.2020 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення цього ж суду від 16.03.2018 у справі №752/19803/17.
Суд першої інстанції, встановивши, що рішення суду від 16.03.2018 виконано боржником, але в подальшому скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повороту виконання рішення суду шляхом повернення стягувачем АТ КБ "ПриватБанк" боржнику ОСОБА_1 стягнутих за рішенням суду грошових коштів.
Доводи апеляційної скарги, що боржник сплатив кошти на рахунок державної виконавчої служби та відсутні докази перерахування таких коштів до Банку, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для повороту виконання рішення суду, оскільки за приписами Закону України "Про виконавче провадження" в ході виконавчого провадження боржник може вносити кошти на виконання рішення суду на рахунок органу державної виконавчої служби. 
При цьому, заявнику достатньо надати документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем, тому докази на підтвердження стягнення суми боргу з ОСОБА_1 є належними.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про поворот виконання рішення суду неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого неправильно визначив суму, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду.
Зокрема, суд першої інстанції дійшов, висновку, що в порядку повороту виконання рішення суду Банк повинен повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 44 220,46 грн. 
Як вже зазначалось вище, заочним рішенням від 16.03.2018, яке в подальшому було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 40 108,60 грн та судовий збір в сумі 1 600,00 грн.
В матеріалах справи наявні письмові докази на підтвердження того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2018 у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 40 108,60 грн виконано ОСОБА_1 у повному обсязі. Заборгованість за виконавчим провадженням з примусового виконання даного рішення відсутня. 
Матеріали справи не містять доказів, що заочне рішення суду від 16.03.2018 в частині стягнення судового збору в сумі 1 600,00 грн було виконано ОСОБА_1 в порядку примусового виконання.
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що в ході здійснення примусового виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості у розмірі 40 108,60 грн державним виконавцем стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на загальну суму 4238,16 грн.
З наведеного слідує, що судом першої інстанції вирішено питання про поворот виконання рішення суду шляхом повернення боржнику сплаченої суми заборгованості, до якої також включено витрати виконавчого провадження, тоді як законодавцем визначено, що суд може зобов`язати позивача повернути відповідачеві стягнуте з нього за скасованим рішенням.
Крім того, слід зазначити, що всі інші суми стягнуті з боржника в ході виконавчого провадження, окрім сум вказаних у рішенні суду, а це виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, перераховуються на спеціальні  рахунки органу державної виконавчої служби для сплати виконавчого збору і витрат виконавчого провадження. 
У разі скасування рішення суду, яке було виконано в порядку примусового виконання та стягнення з боржника суми виконавчого збору і виконавчих витрат, питання про повернення таких сум здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а не шляхом подання заяви про поворот виконання рішення суду.
Враховуючи, що суд першої інстанції, визначаючи розмір коштів, які в порядку повороту виконання рішення суду підлягають поверненню боржнику, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про визначення суми, яка підлягає поверненню, у сумі 44 220,46 грн, а тому ухвала суду в частині визначеного розміру коштів, які підлягають стягненню, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну ухвали суду в частині визначено розміру коштів, які підлягають поверненню ОСОБА_1 в порядку повороту виконання рішення суду, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року - змінити в частині визначеного розміру коштів, які підлягають поверненню Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" ОСОБА_1 в порядку повороту виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року у справі №752/19803/17, зменшивши суму коштів з  44 220 грн 46 коп. до 40 108 грн              60 коп. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                           О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                       В.А. Кравець

                                                                                                                                 О.В. Желепа