ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1878/21 Справа № 171/1577/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П. 
сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач- ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Солов`я Дмитра Григоровича на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року, ухваленого суддею Хоруженко Н.В. у м.Апостолове Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),-
ВСТАНОВИВ: 
У серпні 2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 30567,42 грн та 12004,65 грн. 
В обґрунтування позову зазначив, що 21.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 010/0166/82/0075771 та 11.07.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0219/82/0136045. 
Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договор відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0166/82/0075771. 
25.04.2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія«Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, АТ «КІБ» передає ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні АТ «КІБ» Права Вимоги до Боржників. 
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своє зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №010/0166/82/0075771 в розмірі 30 567,42 грн., з яких: 30 567,42 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу. Та має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №014/0219/82/0136045 в розмірі 12 004,65 грн., з яких: 4576,25 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1845,46 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5582,94 грн. – сума заборгованості за пенею. 
Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №010/0166/82/0075771 в розмірі 30 567,42 грн., з яких: 30567,42 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №014/0219/82/0136045 в розмірі 12 004,65 грн., з яких: 4576,25 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1845,46 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5582,94 грн. – сума заборгованості за пенею.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 , вказує на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 .
Скаржник вважає недоведеними позивачем його позовні вимоги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 кредитів, таких, як заява на видачу готівки, платіжне доручення, меморіальний ордер, відсутні докази отримання відповідачем платіжної картки (за картковим кредитом), повідомлення або заяви про збільшення кредитного ліміту, відсутній договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку на який, відповідно до кредитного договору повинна була бути зарахована сума кредиту. Скаржник вважає, що оскільки позивач не надав первинних бухгалтерських документів, то надані ним докази наявні в матеріалах справи є неналежними доказами отримання відповідачем кредитів.
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/0166/82/0075771. 11.07.2013 року між тими самими сторонами було підписано кредитний договір №014/0219/82/0136045 (а.с. 6-9, 22-24).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/0166/82/0075771 сума заборгованості станом на 26.04.2017 складала 30567,42 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 20-21).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0219/82/0136045 сума заборгованості станом на 26.04.2017 року складала 12004,65 грн., яка складається із: 4576,25 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1845,46 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5582,94 грн. – сума заборгованості за пенею (а.с. 35-36).
25.04.2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №20170425 (далі - договір відступлення прав).
За змістом Договору про відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року, укладеного між ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (новий кредитор), а саме у п.2.1. сторонами було погоджено, що на умовах встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.37-40).
Перелік кредитних договорів боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною .
12 травня 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу ОСОБА_1 направляли повідомлення про заміну кредитора у вищезазначених кредитних договорах (а.с.18,19,33,34).
Пункт 2.2. Договору відступлення прав передбачає, що відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п.3.2. договору та з моменту підписання сторонами реєстру (ів) боржників, складених за формою наведеною у додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр (и) боржників підписуються сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.
Відповідно до п.2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє АТ "КІБ" у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог АТ "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами.
Згідно п.2.5. Договору відступлення права вимоги, АТ "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору Права Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними.
При цьому, п.3.2. визначає, що новий кредитор здійснює оплату загальної вартості шляхом безготівкового переказу на рахунок первісного кредитора № НОМЕР_1 у ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк".
Отже, судом встановлено, що під час укладання Договору про відступлення прав первісний та новий кредитор узгодили, що відступлення новому кредитору (позивачу) зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п.3.2. договору, тобто здійснення оплати та з моменту підписання сторонами реєстру боржників, складених за формою наведеною у додатку № 2 до договору.
У витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20170425 від 25.04.2017 року, зазначена інформація про відповідача ОСОБА_1 , а саме номер кредитного договору 010/0166/82/0075771 та загальна сума заборгованості в розмірі 30567,42 грн., яка складається із 30567,42 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с.17, 32).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення, заявлених позивачем вимог на підставі досліджених доказів, виходив з того, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість розміру заборгованості, тому стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором №010/0166/82/0075771 підлягає заборгованість в розмірі 30567,42 грн., та за кредитним договором №014/0219/82/0136045 в розмірі 12004,65 грн.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується із доводами скаржника, викладеними у скарзі з огляду на таке.
За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вище норм закону, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.
Частини 1, 5 ст.626 ЦК України передбачають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Частиною 1 ст. 627 та ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не врахована відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт видачі кредиту та його погашення, є безпідставними.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Твердження представника відповідача про необхідність підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку господарських операцій - видачі кредитних коштів не відповідають обставинам справи, оскільки кредитні кошти надавалися банком шляхом встановлення кредитного ліміту, який використовувався відповідачем під час здійснення операцій з використанням відповідної банківської карти.
Так, з наданих позивачем розрахунків заборгованості поукладеним кредитним договорам №010/0166/82/0075771 від 21.05.2012 року видно, що по цьому кредитному договору ОСОБА_1 було перераховано на кредитну катку 4600 грн. кредитних коштів та по договору №014/0219/82/0136045 від 11.07.2013 року перераховано 14712,11 грн. кредитних коштів, окрім того, з цих же розрахунків заборгованості видно, що позичальник неодноразово здійснювала погашення кредитної заборгованості, зокрема за кредитним договором №010/0166/82/0075771 від 21.05.2012 року останнє внесення коштів на погашення кредиту відбулося у грудні 2015 року, а по кредиту №014/0219/82/0136045 від 11.07.2013 року погашення кредиту і відсотків по ньому відбулося у лютому - квітні 2016 року (а.с.20-21, 35-36) 
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення заборгованості з відповідача за двома кредитними договорами в розмірах визначених у розрахунках боргу.
Доказів тому, що відповідача не отримувала кредитні кошти, стороною відповідача суду не надано, тоді, як позивачем доведено зворотнє. 
Колегія суддів вважає, що доводи представника відповідача викладені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, рішення суду є законним і обґрунтованим.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Солов`я Дмитра Григоровича залишити без задоволення.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: