Справа № 463/6060/18                                Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/3390/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.
                при секретарі: Івасюта М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, -

в с т а н о в и в: 

       18.10.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн та 1660 грн. додаткових витрат щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу 06.06.2017 року діти залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні. Зазначила, що відповідач перераховує на картку сина ОСОБА_3 щомісячно по 3000 грн, однак дана сума є недостатньою для забезпечення дітей. Просила ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. та 1660 грн. додаткових витрат. 
       23.01.2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, посилаючись на відсутність домовленості з позивачкою щодо його спілкування з дітьми. 
         Оскаржуваним рішення позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат задоволено частково. 
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 18 жовтня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та до зміни матеріального становища сторін. 
       Рішення суду вирішено допустити до негайного виконання в межах стягнення суми платежу за один місяць. 
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 830 (вісімсот тридцять) грн. щомісячно. 
       В решті вимоги залишено без задоволення за безпідставністю. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. 
       Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми – задоволено частково. 
       Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні із синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору. 
       В решті вимоги залишено без задоволення за безпідставністю. 
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, починаючи з 27 червня 2017 року на ім`я старшого сина - ОСОБА_3 ним була відкрито картковий рахунок у Приватбанку НОМЕР_1 . Щомісячно до грудня 2018 року (включно) на цю платіжну картку ним перераховувались кошти у сумі не менше 3000,00 грн., що становило третину
його заробітку. Цими коштами розпоряджалась 
ОСОБА_2 . Тому, зазначену в оскаржуваному ріщенні дату з якої підлягають стягненню аліменти, а саме 18 жовтня 2018 року, вважає неправомірною та зазначеною із порушенням його прав та законних інтересів. Що стосується додаткових витрати на утримання дітей, то ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження понесення нею постійних додаткових витрат на дітей, а тому такі не підлягають стягненню. 
       Просить рішення в цій частині скасувати, стягувати з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання дітей  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 18 грудня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та до зміни матеріального становища сторін, у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат - відмовити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт  ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив скаргу задоволити, рішення суду в оскаржуваній ним частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
        ОСОБА_2 проти скарги заперечила.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів. 
       Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
       Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
       Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
       Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. 
       Встановлено, що сторони спору є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6-7).
       Діти проживають з матір`ю - позивачкою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .
       Як вбачається з матеріалів справи, діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують Середню загальноосвітню школу №10 у м. Львові та Львівський дошкільний навчальний заклад садок №21 відповідно, що підтверджується довідками (а.с. 16-17).
        Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатково вивчають іноземну мову, що підтверджується копіями укладених ОСОБА_5 з ФОП ОСОБА_6 договорів про надання послуг з вивчення іноземної мови від 23 листопада 2020 року.
        ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заняття з плавання у ДСТ «Динамо» (а.с. 18-20, 71, 90, 93).
       Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дітей в розмірі 830 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти сторін потребують додаткових витрат на утримання, що зумовлені їх навчанням на платній основі.
       З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.
       Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18), правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, прийнятої в аналогічній справі, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
       Враховуючи, що витрати, пов`язані з навчанням дітей в шкільному та дошкільному закладах, а також навчанням у гуртках, не є особливими обставинами, та не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення щомісячно з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткових витрат в розмірі 830 грн на утримання дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог. 
       Згідно ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
       Відтак, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з 18 жовтня 2018 року, а саме від дня звернення ОСОБА_2  до суд з позовом, відповідає вимогам закону.
       З наведених мотивів, в решті рішення суду слід залишити без змін.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
       Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 жовтня 2019 року в частині стягнення щомісячно з  ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткових витрат в розмірі 830 грн на утримання дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог. 
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                        Шеремета Н. О.

                                                                                       Цяцяк Р. П.