ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/13546/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Безименної Н.В.
                                                            Собківа Я.М.
При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського міського голови Бучанського району Київської області Маркушина Олександра Григоровича, третя особа Ірпінська міська територіальна виборча комісія Бучанського району Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Депутат Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінського міського голови Маркушина Олександра Григоровича, третя особа: Ірпінська міська територіальна виборча комісія Бучанського району Київської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Ірпінського міського голови Маркушина Олександра Григоровича щодо не допущення до участі та голосування на пленарних засіданнях Ірпінської міської ради VIII скликання Бучанського району Київської області депутата Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області Гуріна Артема Вікторовича;
- зобов`язати Ірпінського міського голову Маркушина Олександра Григоровича виконати постанову Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області №253 від 24 листопада 2020 року шляхом допущення до участі та голосуванні на пленарних засіданнях Ірпінської міської ради VIII скликання Бучанського району Київської області депутата Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_1 .
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Ірпінському міському голові Маркушину Олександру Григоровичу та будь-яким іншим уповноваженим особам скликати чергову або позачергову сесію Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області за участю ОСОБА_2 та за відсутності ОСОБА_1 .
Вказана заява обґрунтована тим, що згідно постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області № 253 від 24 листопада 2020 року зареєстровано депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області: Гуріна Артема Вікторовича - Київська обласна організація Політичної партії «ВСЕУКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «БАТЬКІВЩИНА» та видано ОСОБА_1 посвідчення депутата Ірпінської міської ради. Однак 27 листопада 2020 року на другій позачерговій сесії 8-го скликання Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області Ірпінський міський голова Маркушин Олександр Григорович , перевищивши свої владні повноваження, одноособовим рішенням не допустив депутата ОСОБА_1 до участі у засіданні позачергової сесії та голосуванні.
Позивач вважає, що законно обраний депутат Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області фактично не може приступити до виконання наданих йому повноважень через перешкоди, які чиняться Ірпінським міським головою Маркушиним Олександром Григоровичем . Такими перешкодами є допуск до голосування особи, що не набула депутатського мандату у зв`язку з відмовою, а саме ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в задоволенні даного клопотання - відмовлено.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду заявленого клопотання не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняте нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до постанови Ірпінської міської територіальної виборчої комісії Бучанського району Київської області від 13 листопада 2020 року №247 «Про реєстрацію депутатів Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області» внесено зміни, а саме: пп. 1.1 п.1 виключено. Визнано ОСОБА_2 , що обрана на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від Київської обласної організації Політичної партії «ВСЕУКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «БАТЬКИВЩИНА», такою, що не набула депутатського мандату у зв`язку з відмовою. Визнано обраним депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від Київської обласної організації Політичної партії «ВСЕУКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «БАТЬКІВЩИНА, ОСОБА_1 у єдиному багатомандатному виборчому окрузі за єдиним виборчим списком.
Користування правом ухвального голосу обраним депутатом Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області VIII скликання ОСОБА_1 у розпорядженні комунальним майном, бюджетними коштами, встановленням контролю за законністю, що розглядається на засіданнях ради та її органів, до складу яких вони входять, з відсутністю належного підтвердження набуття їх повноважень у встановлений законом спосіб, несе очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.
Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Тобто, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Між тим, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів або протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. 
Апелянт вказує на те, що всі позачергові сесії Ірпінської міської ради Київської області, що відбувалися 27 листопада 2020 року та 01 грудня 2020 року вважаються нелегітимними через допущення до участі в сесії та голосуванні осіб, які не наділені повноваженнями депутата.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта. Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Частиною 6 статті 283 Виборчого кодексу України передбачено, що рішення територіальної виборчої комісії про реєстрацію депутата, сільського, селищного, міського голови оголошуються на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, районної у місті, міської, обласної ради, Верховної Ради Автономної Республіки Крим та є підставою для набуття повноважень, складення присяги депутата, сільського, селищного, міського голови.
При цьому, ч.1 статті 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.
Аналогічні положення також закріплені в ч.2 статті 4 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відповідно до якої повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Отже, повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією.
Дострокове припинення повноважень депутата місцевої ради передбачено Законом України "Про статус депутатів місцевих рад".
Відповідно до ч.2 статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" повноваження депутата місцевої ради можуть припинятися достроково також за рішенням відповідної ради у зв`язку:
1) з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, за яким його засуджено до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі;
2) з особистою заявою депутата місцевої ради про складення ним депутатських повноважень;
3) з несплатою аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
При цьому, п.14 ч.1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень депутата ради в порядку, встановленому законом.
Наразі з наявних матеріалів справи не вбачається, що питання припинення повноважень депутата Ірпінської міської ради Київської області Кременчук-Дворнікової Віолети Віталіївни вирішено.
В апеляційній скарзі позивачем належним чином не обґрунтовано, в чому саме існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.
Натомість, в разі задоволення заяви про забезпечення позову можуть бути порушені права інших депутатів Ірпінської міської ради та безпідставно заблоковано роботу Ірпінської міської ради вцілому, що не може вважатися співмірним і виправданим у даному випадку.
Крім того, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо "очевидності" ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Однак, наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності дій голови Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, а фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову. На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність дій відповідача неможливо.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
А тому вірним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 
Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 12 січня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Н.В. Безименна
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків