П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
13 січня 2021 року                                                           м. Київ
 
справа № 759/22466/19
 
провадження № 22-ц/824/143/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
Іванової І.В. (суддя-доповідач), Гуля В.В., Матвієнко Ю.О. 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»
             
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у складі судді Ул`яновської О.В., повний текст складений 24.02.2020 року, 
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 березня 2019 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу        AZ12-9921440 «Повний Автозахист» за програмою «Легке Каско» «Опція 1+2» «Автоцивілка Плюс», що передбачає страхування за страховим ризиком «ДТП з вини» та «ДТП без вини». 
11 червня 2019 року із застрахованим транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 стався страховий випадок.
Позивач зазначає, що у відповідності з вимогами договору страхування, він повідомив відповідача про настання події, надав транспортний засіб на огляд та подав заяву на виплату страхового відшкодування.
 За результатами розгляду заяви страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 28 008,96 грн. Проте відповідно до акту виконаних робіт № СКмСа - 008683 від 29 серпня 2019 року вартість відновлювального ремонту складає 121 135,59 грн. 
Отже, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню несплачена частина страхового відшкодування у розмірі 26 069,16 грн. (54 078,12 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу в розмірі) - 28 008,96 грн. (сплачена частина страхового відшкодування), а також судові витрати в розмірі 9 768,40 грн. 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та постановити нове рішення.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що розмір страхового відшкодування сплачений страховиком не відповідає дійсному розміру збитку заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП. Разом з тим, місцевим судом було взято до уваги лише розрахунок матеріального збитку наданого страховиком.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що страхове відшкодування було виплачено позивачу згідно з ремонтною калькуляцією складеною страховиком. 
Відповідач зазначає, що уклавши договір страхування, позивач погодився з його умовами, зокрема п. 21.11.1.3 договору, за яким розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком, з урахуванням зносу і за цінами на дату страхового випадку.
Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування розміру страхового відшкодування.   
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Клопотання позивача про призначення експертизи вирішене судом в ухвалі про призначення справи до розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 11 червня 2019 року о 09 год. 20 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Кайсарова, 15, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 18).
20 березня 2019 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу        AZ12-9921440 «Повний Автозахист» за програмою «Легке Каско» «Опція 1+2» «Автоцивілка Плюс», що передбачає страхування за страховим ризиком «ДТП з вини» та «ДТП без вини». 
02 липня 2019 року відповідач АТ «Страхова група «ТАС»здійснив виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 28 008,96 грн., що підтверджується копією квитанції № 34418 (а.с. 78).
Разом з тим, не погодившись із зазначеною сумою виплати страхового відшкодування, 10 вересня 2019 року позивач звернувся до АТ «Страхова група «ТАС»із заявою вих. №10/09-02/Б, в якій просив про доплату страхового відшкодування, оскільки на підставі акту виконаних робіт від 29 вересня 2019 року та квитанції про оплату, вартість відновлювального ремонту склала 121 135,59 грн. (а.с. 30-31).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що  позивач не вправі вимагати стягнення суми страхового відшкодування за іншими умовами, які не погоджені сторонами та не передбачені договором страхування. В свою чергу, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування в розумінні пункту 21.11.1.3 договору страхування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Нормою ст. 980 ЦК України, ст.4 Закону України «Про страхування» визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Положеннями ст.988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналогічне положення щодо обов`язку страховика містить ст.20 Закону України «Про страхування».
Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. (ст.979 ЦК України, ч. 1. ст. 16 закону України «Про страхування»).
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова Група «TAC» укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків AZ12 № 991440 за програмою страхування «Легке КАСКО» (а.с. 8-17).
Предметом страхування за договором страхування виступають майнові інтереси позивача пов`язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль отримав пошкодження.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до договору страхування (п. 21.10.1) розмір матеріального збитку при пошкодженні транспортного засобу визначається згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, або згідно з актом товарознавчого дослідження (за вибором страховика). Складається     з витрат на матеріали і запасні частини та витрат на сплату ремонтних робіт, виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або дату, яка не пізніше 10 календарних днів з моменту настання страхового випадку). Розраховується   з урахуванням зносу (знецінення) транспортного засобу або деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу, які підлягають заміні внаслідок настання страхового випадку, який розраховується страховиком..., за 10 років і більше експлуатації транспортного засобу - 70%.
Згідно ремонтної калькуляції №10687 40 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 2004 року випуску, склала 61 742,01 грн. та за мінусом 70% зносу встановленого пунктом 21.10.1 договору (70%) розмір страхового відшкодування склав 28 008,96 грн. 
Калькуляція була складена страховиком на основі комп`ютерної програми Audatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Мінюсту, ФДМУ 24 листопада 2003 року №142/5/2092.
Згідно Звіту №2006/1-4 від 20 червня 2019 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 на 20 червня 2019 року становить 29 350,23 грн.
02 липня 2019 року відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 28 008,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34418 від 02 липня 2019 року.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивачу сума страхового відшкодування була сплачена у розмірі встановленому відповідно до  п. 21.10.1 договору страхування, умови якого було погоджено сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що наданий позивачем Акт виконаних робіт TOB «Віді-Скай» № СКмСА-008683 не є належним доказом, оскільки даним Актом визначена вартість заміни та ремонту деталей обраних за цінами на 29 серпня 2019 року на вибір і замовленням позивача.
А тому доводи апелянта про те, що місцевим судом було взято до уваги лише розрахунок матеріального збитку наданого страховиком, колегія суддів вважає безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити беззадоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий:    
 
Судді: