ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/25424/15                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 березня 2021 року                                                                                           м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя                    Грибан І.О.,
судді  :                              Беспалов О.О.,
                                                  Парінов А.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України  про зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд  з позовом Міністерства юстиції України, в якому просив  зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити відомості про позивача з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади». Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20   грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням в частині відмови у відшкодуванні понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на помилковість відповідних висновків суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, а також не врахування судової практики Верховного Суду, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення у цій частині, яким стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12500,00 грн.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що нормами чинного законодавства не встановлено конкретних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.           Разом з цим, апелянт, покликаючись на  висновки Верховного Суду, зауважує що статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.
За наведених у апеляційній скарзі обставин, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що понесені позивачем судові витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн., належним чином не підтвердженні, в зв`язку з чим не підлягають відшкодуванню відповідачем.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Міністерством юстиції України було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. є не підтвердженими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставним.
Переглядаючи справу за наявними доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції  досліджувалися докази щодо  обґрунтованості вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. З даного питання суд першої інстанції зауважував, що  на підтвердження сплати вищезазначених витрат не надано доказів здійснення витрат, зокрема, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або  іншого банківського документа, а також не надано жодного документального підтвердження сплати позивачем коштів, пов`язаних із наданням правової допомоги.
Також, у мотивувальній частині рішення суд висловився щодо необґрунтованості вказаних витрат та відсутності підстав для відшкодування їх  відповідачем.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів ст. 246 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. При цьому згідно з положеннями ч. 5 вказаної норми розподіл судових витрат зазначається у резолютивній частині рішення.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом при ухваленні рішення.
Аналогічна правова норма визначена ч. 1 ст. 143 КАС України відповідно до змісту якої, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до наведених вище норм, суд зазначає розподіл судових витрат у резолютивній частині прийнятого судового рішення.
Водночас, колегією суддів встановлено, що у резолютивній частині оскаржуваного судового рішення суд першої не вирішив питання про розподіл судових витрат, рішення в цій частині не ухвалено.
Оскільки судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки позивача в частині стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та взагалі не прийнято рішення у відповідній частині, колегія суддів зазначає, що правові підстави для задоволення відповідних вимог апеляційної скарги та скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року в оскаржуваній частині.
Відповідно до приписів ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;
2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;
3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;
4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;
5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;
6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу,  що відповідно до приписів ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають
Відповідно до приписів ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене та враховуючи, що судом першої інстанції не приймалось рішення в оскаржуваній апелянтом частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 242-248, 310, 315-317, 321-322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                                       І.О. Грибан

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 24.03.2021р.)