УХВАЛА
 
03 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 182/11801/13-ц
провадження № 61-7091св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Дундар І. О., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , 
відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль`ь (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою 12 % річних та терміном повернення до 28 серпня 2026 року. 
29 серпня 2006 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу, за яким продавець передав у власність, а покупець прийняв квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 46,5 кв. м, загальною площею 62,3 кв. м.
Відповідно до укладеного з  ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» договору іпотеки  від 29 серпня 2006 року ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . 
Своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 34 270,25 доларів США, що еквівалентно                               271 132 грн 51 коп. Вказана заборгованість стягнута на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від                              29 грудня 2010 року, про що 05 квітня 2011 року видано відповідний виконавчий лист у справі № 2-295-10. Однак, вказане рішення суду не виконане у зв`язку з відсутністю зареєстрованого за боржником майна, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення цієї заборгованості, оскільки право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, зареєстроване за попереднім власником - ОСОБА_2 .
Враховуючи наведене, з урахуванням уточнень банк просив:
- у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 29 серпня 2006 року у розмірі 271 132,51 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: кватиру АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О. С., яка зареєстрована в БТІ за ОСОБА_2 , шляхом її продажу за початковою вартістю не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження;
- виселити з квартири ОСОБА_2 та всіх зареєстрованих осіб;
- зобов`язати Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку зазначених осіб.
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору іпотеки недійсним.
Посилався на те, що на момент укладення договору іпотеки від 29 серпня 2006 року та до теперішнього часу він не набув права власності на предмет іпотеки, оскільки після укладення 29 серпня 2006 року з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу не зареєстрував своє право власності на спірну квартиру в органах державної реєстрації.
Просив суд визнати недійсним договір іпотеки від 29 серпня 2006 року, укладений між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 29.08.2006 року щодо квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 2830. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Відмовляючи у задоволенні первісного позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення договору іпотеки від 29 серпня 2006 року ОСОБА_1 не набув права власності на спірну квартиру. 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.
Вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: кватиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 29 серпня 2006 року, шляхом продажу її за початковою вартістю, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 серпня 2006 року у розмірі 271 132 грн 51 коп.
Виселено ОСОБА_2 та всіх зареєстрованих осіб із квартири АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.
При новому апеляційному розгляді рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 29 серпня 2006 року № 014\109587\3147\74 у розмірі                                         34 270, 25 дол. США, що еквівалентно 271 132 грн 51 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2017 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року у частині первісного позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним залишено без змін.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року  рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року скасовано частково в частині відмови у задоволенні первісного позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.
Позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 ,                    ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення задоволено.          
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором                    від 29 серпня 2006 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , у розмірі 34 270,25 доларів США, яка складається із: заборгованості за простроченим кредитом в сумі 21 789,59 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 651,62 доларів США, пеня за прострочення погашення тіла кредиту - 123 034,22 грн, пеня за прострочення погашення відсотків - 88 741,31 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру, загальною площею 62,3 кв. м, житловою площею 46,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її за початковою вартістю не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для задоволення грошових зобов`язань за кредитним договором від 29 серпня 2006 року перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 271 132,51 грн.
Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі - 151 100,00 грн.
Виселено ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором і наявністю в нього заборгованості банк набув право звернення на предмет іпотеки. 
Суд зазначив, що предмет іпотеки, розташований на АДРЕСА_3 , не використовується позичальником як єдине і постійне його місце проживання, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин у даній справі.
Встановивши, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 29 серпня 2006 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , та яка була продана                      ОСОБА_2 за договором купівлі- продажу квартири від 29 серпня                  2006 року ОСОБА_1 , суд виселив ОСОБА_2 із зазначеного житлового приміщення.
ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, ухвалити нове рішення про задоволення  зустрічного позову та про відмову у задоволенні первісного позову.
Рішення суду першої інстанції переглядалось в апеляційному порядку лише в частині вирішення первісного позову.
За таких обставин постанова апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого                2020 року).
Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.
В матеріалах справи відсутні докази про направлення досудової вимоги про усунення порушень позичальнику за місцем його проживання та отримання її останнім. Крім того, ОСОБА_1 не є власником майна, яка перебуває в іпотеці банку, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , якому письмова вимога іпотекодержателя чи нового власника про його виселення відповідно до статті 40 Закону України «Про іпотеку» не надсилалась.
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, яке  ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якій підтримав доводи заявника та просив її задовольнити. Зазначив, що він не є власником іпотечного майна. Крім того, ринкова вартість спірної квартири, відповідно до звіту про незалежну оцінку, становить 510 000 грн, проте суд встановив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 151 100 грн, що є заниженою ціною.
Ухвалою  Верховного Суду від 01 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
Витребувано з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу № 182/11801/13-ц.
Зупинено виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від                             19 лютого 2019 року до закінчення касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року справу № 2-487/6129/17 призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                     16 грудня 2020 року справа № 334/3161/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання свідоцтва про право власності (правочину) недійсним передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України.
Ухвалу обґрунтовано необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Ухвалою від 11 січня 2021 року  Великою Палатою Верховного Суду справу № 334/3161/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання свідоцтва про право власності (правочину) недійсним прийнято до розгляду.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження  у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 334/3161/17.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 182/11801/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення  до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 334/3161/17.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                 М. Є. Червинська
 
Судді:                                                             С. Ю. Бурлаков
 
                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                          А. Ю. Зайцев
              
                                                                          В. М. Коротун