ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року 
м. Київ
справа №360/3428/20
провадження №К/9901/326/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Компанієць І. Д., суддів: Гайдара А. В., Ястребової Л. В. 
І. Суть спору
1. У вересні 2020 року Головне управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Відділ ДВС), у якому просило скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 серпня 2020 року в частині стягнення виконавчого збору на суму 18892,00 гривень.
2. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що спірна постанова від 31 серпня 2020 року ВП № 62911471 в частині стягнення з позивача виконавчого збору є протиправною, адже ГУНП в Луганській області є державним органом, а виконавчий збір у такому випадку відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження») не стягується.
3. Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зауважив на тому, що спірну постанову винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи 
4. На виконанні державного виконавця Відділу ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 62911471 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 360/2011/20, виданого 12 серпня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року.
5. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Антонової Валентини Євгеніївни від 31 серпня 2020 року ВП №62911471 в порядку статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 18892 гривень (пункт 3 цієї постанови).
6. Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов задоволено в повному обсязі.
7.1. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Антонової В. Є. про відкриття виконавчого провадження ВП № 62911471 від 31 серпня 2020 року за виконавчим листом № 360/2011/20, виданим Луганським окружним адміністративним судом 12 серпня 2020 року, в частині стягнення з боржника: Головного управління Національної поліції в Луганській області виконавчого збору у розмірі 18892,00 гривень.
8. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким відповідно до вимог пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується.
9. Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 21 грудня 2020 року скасував рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та ухвалив нове, яким в позові відмовив.
10. Ухвалюючи такі рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при винесенні спірної постанови державний виконавець правомірно керувався Законом України «Про виконавче провадження», із зазначенням розміру виконавчого збір/основної винагороди приватного виконавця, визначеної статтею 27 цього Закону.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції 
11. Позивач подав касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а постанову суду першої інстанції - залишити в силі.
12. У касаційній скарзі автор зауважує на тому, що суд апеляційної інстанції під час ухвалення свого рішення не врахував висновків щодо застосування до спірних правовідносин норм, закріплених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», викладених у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 811/1238/17.
13. Верховний Суд ухвалою від 08 лютого 2021 року відкрив касаційне провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
14. Представник Відділу ДВС подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
15. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
V. Оцінка Верховного Суду 
12. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
13. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
15. Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
16. За приписами частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час відкриття виконавчого провадження) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
17. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
18. За приписами пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №  512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
19. Як установили суди та зазначено вище, на виконанні у Відділі ДВС перебуває рішення суду про зобов`язання боржника, а саме державний орган - ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, а не стягнення конкретно визначеного розміру суми боргу за невиплаченим грошовим забезпеченням.  
20. Отже, пункт 1 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку застосуванню не підлягає.
21. Так само у випадку, що розглядається, не підлягає застосуванню пункт 3 цієї ж статті з таких підстав.
22. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI обумовлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.
23. Приписами частини першої статті 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
24. Статтею ж 7 зазначеного Закону встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
25. У спірних правовідносинах, що склались у цій справі, вимоги до боржника мають зобов`язальний характер, тоді як за Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконуються рішення про стягнення коштів (з боржників, перелік яких визначено частиною першою статті 2 цього Закону), що виключає можливість застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі виконання судового рішення.
26. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 336/4615/17), від 09 липня 2020 року у справа № 806/2179/16), від 16 вересня 2020 року у справі № 310/1512/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 815/3815/17, від 09 грудня 2020 року у справі № 522/19758/18.
27. За такого правого регулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про непоширення на спірні правовідносини пункту 3 частини п`ятого статті 27 Закону «Про виконавче провадження», а відтак відсутність підстав для задоволення позову.
28. Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
29. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІІІ. Судові витрати
30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України , Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області залишити без задоволення.
2.          Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 360/3428/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова