ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 березня 2021 року           справа №200/6672/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,  Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/6672/20-а (головуючий суддя І інстанції Давиденко Т.В.), складеного в повному обсязі 01 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій, скасування постанови, -
                                     
                                                         ВСТАНОВИВ:

15 липня 2020 року, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до суду із позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01 квітня 2020 року ВП № 61044653, скасування постанови від 01 квітня 2020 року ВП № 61044653 про накладення штрафу в сумі 5100 грн. (а.с.1-6).
Рішенням  Донецького окружного  адміністративного  суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/6672/20-а відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 121-123).
Не погодившись із судовим рішенням, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області не є правонаступником Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, отже неможливість виконання рішення з підстав передання пенсійної справи до іншого управління є необгрунтованими (а.с. 141-145).
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату,  час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
11 березня 2021 року від відповідача до канцелярії суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника управління.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі № 200/7946/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволені частково. Визнана протиправною бездіяльність Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2018 року та зобов`язано управління виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2018 року.
23 січня 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області відкрите виконавче провадження по даній справі (а.с. 8, 47). 
Листом від 14 лютого 2020 року Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року відпрацьоване на виплатний період грудня 2019 року, борг з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2018 року в сумі 112749 грн. 48 коп. нарахований, але не виплачений згідно постанови Кабінету Міністру України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковується в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів, тобто борг за минулий період не виплачується (а.с. 9).
18 лютого 2020 року на адресу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов запит про направлення пенсійної справи ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України м. Краматорська Донецької області, 19 лютого 2020 року пенсійна справа ОСОБА_1 направлена на адресу Управління Пенсійного фонду України м. Краматорська Донецької області (а.с. 59-60). 
01 квітня 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного межріонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесена постанова про накладення на Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення в сумі 5100 грн.(а.с. 16, 73).
Правомірність прийняття постанови про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду є спірним питанням даної справи.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено поважності причин для неповного виконання рішення суду, відтак, спірна постанова про накладення штрафу є правомірною.
Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
За ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.         Судом апеляційної інстанції встановлено, що у справі № 200/7946/19-в судовими рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано управління виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2018 року
А тому, станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу, відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. 
Враховуючи, що позивач, нарахував до виплати спірну суму пенсії, але не надає жодних доказів її виплати, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком державного виконавця про доцільність накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн. у ВП.
 До таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року по справі № 522/3268/17.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що рішення суду повинно виконувати Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі № 200/7946/19-а в задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на Управління Пенсійного фонду України м. Краматорська Донецької області - відмовлено.
Тобто, виконання рішення покладене саме на позивача.
Вказані обставини в їх сукупності свідчать про невиконання позивачем судового рішення, яке набрало законної сили, за відсутності поважних причин.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що доводи апелянта про відсутність правових підстав у державного виконавця для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є необґрунтованими, тому постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є правомірною  та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.                     
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянту надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями  271, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                      ПОСТАНОВИВ:
                                                   
Апеляційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/6672/20-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Судді                                                                                         А.В.Гайдар
                                                                                          Г.М. Міронова
                                                                                          І.В.Сіваченко