ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/4509/16
адміністративне провадження № К/9901/28853/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Тацій Л.В., 
суддів: Стеценка  С.Г., Стрелець Т.Г., -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року (прийняте судом у складі судді Григоровича П.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Горяйнова А.М., суддів: Кучми А.Ю., Чаку Є.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» Савельєвої Анни Миколаївни (далі - Уповноважена особа Фонду, Фонд, Банк відповідно), Фонду, треті особи: Банк, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просили:
- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невключення їх до переліку вкладників та загального реєстру вкладників ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати додаткову інформацію про позивачів до переліку вкладників ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум коштів, що підлягають відшкодуванню, за договором банківського вкладу;
- зобов`язати Фонд включити позивачів до Загального реєстру вкладників ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», які мають право з на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 07 травня 2019 року у задоволенні позову відмовив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 19 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що на підставі договору про відступлення права вимоги позивачі не набувають статусу вкладника Банку автоматично на тих же умовах, що й ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за договором банківського рахунку №09.3.56/24-980. Як наслідок, маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивачі стають кредиторами цього банку. Водночас кредиторські вимоги позивачів, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21 жовтня 2019 року позивачі звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просять судові рішення, постановлені в цій справі скасувати та прийняти нове - про задоволення позову.
У скарзі, зокрема посилаються на те, що за договором відступлення фактично відбулась заміна сторони у зобов`язанні (правочині), а отже позивачі набули прав володільця рахунку (вкладу). Укладення договору про відступлення права вимоги є самостійною правовою підставою і не залежить від черговості задоволення вимог кредиторів, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У відзиві на касаційну скаргу Фонд просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2019 року визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В.. судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.
Верховний Суд ухвалою від 23 жовтня 2019 року відкрив касаційне провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Між ПрАТ «СК «Уніка» та ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» 27 березня 2014 року був укладений договір банківського рахунка № 09.3.56/24-980. Згідно з умовами вказаного договору на рахунку ПрАТ «СК «Уніка» в Банку перебували кошти в сумі 467  252 грн 08 коп.
Між ПрАТ «СК «Уніка» та позивачами у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги від 15 вересня 2014  року.
Згідно з вказаним договором ПрАТ «СК «Уніка» відступило позивачам право вимоги до Банку, що належало йому за договором банківського рахунка № 09.3.56/24-980 від 27 березня 2014 року в таких частках:
-                     ОСОБА_2 - 40 %, що становить 186  900 грн 84 коп.;
-                     ОСОБА_3 - 30 %, що становить 140  175 грн 62 коп.;
-                     ОСОБА_1 - 30 %, що становить 140  175 грн 62 коп.
Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №  732 ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою від 19 березня 2015 року № 187 - відкликано банківську ліцензію.
Позивачі 27 жовтня 2014 року засобами поштового зв`язку направили керівнику ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» заяви, у яких просили повернути кошти, право вимоги яких вони набули на підставі договору від 15 вересня 2014 року.
05 березня 2015 року позивачі звернулися до гр. ОСОБА_4 , який на момент звернення виконував обов`язки Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію з метою отримання роз`яснення щодо невключення до переліку вкладників, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Уповноваженою особою Фонду було повідомлено про те, що позивачі не є кредиторами ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», а отже, не можуть отримати кошти, відповідно до вищезазначеного Закону, не зважаючи на укладений договір відступлення права вимоги.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивачі звернулись до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року №  4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №  4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений  статтею 27 Закону № 4452-VI.
Таким чином, умовою для включення фізичної особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність у нього статусу вкладника у розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI.
У справі, що розглядається, суди встановили, що між позивачами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку не укладався. Також зазначені договори не укладали інші особи на користь позивачів.
Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули прав вимоги до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2014 року.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 515 ЦК України передбачено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
При вирішенні даного спору суди першої та апеляційної інстанцій правильно врахували особливості набуття фізичною особою статусу вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Як раніше зазначалося, вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
За своєю правовою природою договір про відступлення прав вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Разом із тим, укладення такого договору не змінює основного правочину, з якого виникли відносини між сторонами.
Відтак, суди вірно зазначили, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право вимоги до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», проте не набули статусу вкладників цього банку.
Зазначений договір підтверджує грошові вимоги позивачів до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та статус позивачів як кредиторів зазначеного банку. Разом із тим, кредиторські вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Такий правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від  28 лютого та 08 серпня 2019 року у справах №№ 826/1501/15,  826/19560/15.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15   січня 2020 року №  460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ",  статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           С.Г. Стеценко
                                                                                                                 Т.Г. Стрелець