УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2478/18 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 19 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І., 
з участю секретаря судового засідання Коберник Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/2478/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Корбут В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис від 31.10.2017 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований у реєстрі за № 24595, про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту № 286/25-435 від 30.05.2007 р. у розмірі 87 099,72 доларів США, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що напис було вчинено з порушенням норм Закону України "Про нотаріат", зокрема, цим написом стягнуто заборгованість поза межами трирічного строку, передбаченого законодавством України.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 31.10.2017 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований у реєстрі за № 24595, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту № 286/25-435 від 30.05.2007 р. у розмірі 87 099,72 доларів США.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» - Михніцький Г.Ю., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що аргументи, викладені у позові, є необґрунтованими, зокрема щодо пропуску позовної давності та вказав, що кінцевою датою погашення кредиту є 29.03.2022. Згідно договору кредит відповідачці надавався на споживчі цілі. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», п. Додаткової угоди № 1 від 09.07.2009 вказує, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більше ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій. Проте вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником відповідачці у цей період не направлялась. Крім цього, не погоджується із твердженням позивачки щодо неможливості стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки виконання договірних зобов`язань не суперечить чинному законодавству.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5).
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язанням боржником.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
За таких обставин, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої.
Із урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернуся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 30.03.2007 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 286/25-435, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 45 000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних, та погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання згідно графіку до 10 числа наступного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29.03.2017 на умовах визначених договором.
09.07.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту № 286/25-435 від 30.03.2007, згідно якої з 20.10.2008 року процентну ставку за користування кредитом визначено на рівні 15,00% річних, та погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання згідно графіку до 10 числа наступного місяця з кінцевим терміном повернення заборгованості 29.03.2022.
У пункті 4.5. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7 (сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього Договору) 3.3.8 цього Договору (своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями) протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції штраф, пеню).
Як зазначено вище, 09.07.2009 між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої викладено в новій редакції п. 1.1. Кредитного договору. Також пунктом п. 3 Додаткової угоди передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів визначених п. 2.4.1 та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більше ніж 30 календарних днів кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 днів з дня одержання вищевказаного письмового повідомлення кредитора. Пунктом 4 Додаткової угоди визначено, що інші умови Договору кредиту залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечать Додатковій угоді, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Оскільки Додатковою угодою не внесені зміни до пункту 4.5. Кредитного договору, а положеннями п. 3 Додаткової угоди від 09.07.2009 додатково врегульовані правовідносини щодо права банку вимагати достроково повернення кредиту у разі несплати тіла та відсотків протягом 30 днів, положення п. 4.5. Кредитного договору не зазнали змін та є чинними.
З аналізу змісту пункту 4.5 кредитного договору випливає, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості строком 60 днів.
Таким чином, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін.
Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.1.1 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункти 1.1.1., 2.4. договору).
Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.
Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Останній платіж за тілом кредиту ОСОБА_1 здійснила 30.12.2008 року, а за відсотками – 06.07.2009 року.
Оскільки за умовами пункту 4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 61 день після порушення строків сплати боргу за тілом кредиту та відсотками, то після зміни строку виконання зобов`язання (05.09.2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.
Вказані обставини встановлені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року у справі № 274/2804/17, що залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 09 березня 2021 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки зміна строку виконання зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, відбулася 05.09.2009 року, то саме з цього часу у кредитора виникло право вимоги у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що строк, визначений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» закінчився 06.09.2012 (останній платіж здійснено 06.07.2009 + 60 днів (п. 4.5 кредитного договору) + 3 роки (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).
Оспорюваний виконавчий напис вчинено 31.10.2017 року, тобто поза межами строку, визначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Крім цього, з виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року, вбачається, що стягнення заборгованості провадиться за період з 01 грудня 2015 року по 11 вересня 2017 року.
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
Наведене дає підстави зважити ще й на ту обставину, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 286/25-435 від 30 березня 2007 року, яку вимагав банк за виконавчим написом нотаріуса від 31.10.2017, не була безспірною.
З урахуванням наведеного вище, спірний виконавчий напис був вчинений із порушенням вимог закону, оскільки подані приватному нотаріусу документи були подані за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, окрім того заборгованість боржника також не була безспірною, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги спростовуються висновками викладеними у судових рішеннях та додаткового обгрунтування не потребують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19.03.2021.

Головуючий                        Судді